ПЕКЛО ДЛЯ САМОТНІХ
Думаю,
ти подобаєшся мені найбільше.
-Я? -Так.
Здуріти можна.
Під час мого перебування тут…
Як би це описати?
Ти справив на мене найбільший вплив,
з тобою я відчула безліч різноманітних емоцій.
І, гадаю, раніше я сердилася на тебе.
-Бо ревнувала. -Ясно.
Гадаю, ось чому.
Принаймні частково.
Сам факт, що ти навіть цікавився іншими дівчатами, викликав у мене ревнощі.
-Тож… -Це коли я сказав тобі?
Коли сказав, що мені також цікава Гю Рі?
Так, і я думала, що ясно дала зрозуміти, що ти мені подобаєшся,
але ти все одно хотів пізнати інших дівчат.
Тож, думаю, я сердилася на тебе через ревнощі.
Вона дивовижна.
-Так. -Справді.
Вона зараз така чарівна.
Так, розумію.
Якби я тебе взагалі не приваблював,
ти б навіть не думала засмучуватися чи розчаровуватися.
Так.
-Я скажу про себе. -Гаразд.
Я трохи засмучений через тебе, відколи ми повернулися з Раю.
-Через мене? -І…
Я чудово провів із тобою час у Раю, зокрема, коли ми разом снідали.
Та відколи ми повернулися з Раю,
те, як ти до мене ставилася і говорила,
здавалося повністю протилежним тому, як ти поводилася там.
Зрозуміло.
Було відчуття, що…
Я замислився,
чи була ти самою собою в Раю.
Ясно.
Це ж несправжня ти, так?
-Зараз? -Так.
Це справжня я.
-Вона така насправді. -Так.
-Так, вона здається щирою. -Так.
-Ніхто настільки не відвертий, як вона. -Точно.
Ти тут дуже відрізняєшся від тієї, якою була зі мною.
Це все я.
-У чому конкретно я відрізняюся? -Тобто ти інша?
-Коли з іншими людьми? -Коли я в групі…
У чому я здавалася іншою серед людей?
Скажімо, хтось іще, наприклад, Ха Бін чи Вон Ік цікавляться тобою.
Ти не підпускаєш їх до себе.
-Зрозуміло. -Тож я замислився.
Цікаво, чи зазвичай ти будуєш навколо себе стіну.
-Я? -Так, це мої відчуття.
Дивне зауваження.
Не розумію, до чого він.
Так, він завжди такий, коли говорить із Ха Чжон.
Пам'ятаєте, коли вони вдвох говорили у домівці?
Ха Чжон виклала факти і була з ним чесна,
але він постійно просував розмову в дивному напрямку.
Він просто тупий?
Гван Хі просто тупий?
-Гван Хі… -Він трохи…
-Він не вловлює суті. -Це дивно.
Тож я замислився.
Цікаво, чи зазвичай ти будуєш навколо себе стіну.
-Я? -Так, це мої відчуття.
Просто вони мені не подобаються.
Це тому, що ти ними не цікавилася?
Так.
Із тобою я ж не така, правда?
Гадаю, до мене ти ставишся по-іншому.
Саме так.
Ти вже мені дуже подобався,
тож я не хотіла, щоб ти говорив із кимось іще.
Гаразд. Тепер я тебе зрозумів.
Гаразд.
Упевнений,
тобі було нелегко все це мені розповісти.
Тож дякую, що розповіла.
Усі, з ким я тут розмовляю, кажуть,
що не можуть зрозуміти тебе.
-Аніскілечки. -Зрозуміло.
Тож мені це було цікаво.
Чесно кажучи, я визначилася лише сьогодні.
Що змусило тебе сьогодні визначитися?
Я відчувала, що я нечесна з собою щодо своїх почуттів,
і це мене зводило з розуму.
Це просто не я, і відколи я сюди прийшла, я…
Я просто не хочу згодом шкодувати.
Я дам тобі знати,
коли прийму рішення.
Якщо зупинюся на тобі,
я тобі це скажу.
Якщо ні — теж скажу.
-Так, гаразд. -Гаразд.
Я знав, що Ха Чжон не зміниться.
Вона була такою чесною і прямолінійною.
Знаєте що?
На початку я так негативно ставився до Ха Чжон.
Зараз я так на себе злюся.
-Я теж хочу перед нею вибачитися. -Вона така чарівна.
-Я маю вибачитися перед нею. -Вона чудова.
Але серйозно,
вона повністю відкрила йому свої почуття до нього.
Мені здається, це могло його зачепити.
Як на мене,
коли Ха Чжон відкрила Гван Хі свої почуття,
здавалося, що йому трохи незручно, наче у нього до неї почуттів немає.
-Я теж це помітила. -Він здавався розгубленим.
Думаю, зараз він думає лише про Мін Чжи.
-І я так думаю. -Так.
Сподіваюся, він потрапить у Рай із Мін Чжи.
-То він знатиме напевно? -Так, він зможе з усім розібратися.
Хто зараз у тебе на думці?
-У мене? -Так.
Не скажу, що це легко.
Хе Сон теж дуже мила.
Думаєш?
Вона чудова, але повністю її зрозуміти я не можу.
Більше того, Ха Чжон щойно сказала мені, що я їй подобаюсь.
Ха Чжон?
Це мене теж турбує.
Авжеж.
Тож я трохи розриваюся.
Ви добре поговорили?
-Ми? -Так.
Сказала, що він мені подобається.
-Гван Хі? -Так.
Мені набагато легше після того, як я йому сказала.
Тож, гадаю, я зможу насолодитися чотирма днями, що лишаються.
Чин Сок, вочевидь, був розгублений, бо мої дії не збігалися зі словами.
-Так, але це… -Він сказав, що був розчарований.
Що ж, це можна зрозуміти, якщо уявити себе на його місці.
Так, та це все одно мене засмучує.
Він сказав мені пізнавати інших.
Він теж дає тобі шанс.
Але чому зараз? Так пізно?
-Це ти так відчуваєш? -Так.
Можливо, тобі ще не запізно в усьому розібратися. Будь до нього добра.
Сумніваюся, що це те, чого він хоче. Думаю, він хоче мати шанс із кимось іншим.
Ні, ти так дратуєш.
Доводиш мене до сказу.
Хіба я сьогодні не ясно висловилася про свої почуття?
Не зупиняйся на цьому.
Крім розмов, доведи це своїми діями.
Щоб йому було легше зрозуміти.
Це виснажує.
Ти ще майже нічого не робила.
-Це втомлює. Я не така. -Це всіх втомлює.
Я навіть сказала йому, що скучила за ним.
Ні, цього замало.
Я одного разу навіть Мін Гю говорила, що дуже за ним скучила.
Молодець, Ха Чжон.
Це просто…
-Цього замало? -Так.
-У нас лишилося лише кілька днів. -Так.
Якщо дозволиш усьому закінчитися отак, точно пошкодуєш.
Пошкодуєш, що не зробила всього можливого, щоб завоювати того, хто тобі подобається.
Так, абсолютна правда.
-Вона дає їй безцінний урок. -Господи.
РАЙ ЧХВЕ ХЕ СОН І СОН ВОН ІК
-Звідси видно океан. -Боже.
Тут так гарно.
Це чудово.
Захід сонця зараз такий гарний.
Така краса.
Дуже гарно.
-Ідеальний час. -Ми прийшли в ідеальний момент.
Виглядає апетитно.
-Пахне так чудово. -Смачного.
Спробуй.
-Ну як воно? Смачно? -Дуже.
-Хіба не смачно? -Так.
Нарешті можемо спитати вік одне одного і рід занять.
Так.
Не скажу, що на вигляд тобі багато років, але ти не здаєшся дуже юною.
Може, тобі 26?
-Що? -Не зважай.
Гадаю… Так, нехай буде 26.
-Саме так. -Справді?
-Так. -Тобі 26?
Так.
Тобі справді 26?
Гадаю, ти думав, що мені більше.
Так… Ні, не думав.
Тож тобі 26.
Скільки, по-твоєму, мені?
Я думала, ти мого віку.
-Справді? -Рік народження — 1998.
Я народився у 1993 році.
-О, зрозуміло. -Мені 31.
-Справді? -Так.
Це несподівано.
-Справді? -Я така здивована.
-Не бреши. -Серйозно.
-Справді? -Так.
Ти такий чистий серцем для твого віку.
-Ти народилася в 1998 році? -Так.
Ти здаєшся більш зрілою.
-Ти думав, що я твого віку? -Не зовсім.
Але ти здавалася дуже зрілою, судячи з твоєї самодисципліни,
того, як ти мислиш і говориш,
тож я подумав, що тобі від 25 до 29 років.
Зрозуміло.
Тепер мені важче здогадатися, яка в тебе робота.
Я працюю в сфері нерухомості.
Я рієлтор.
Справді?
-Знаєш, що це? -Так.
-Так, я рієлтор. -Це так круто.
Я досі в коледжі.
-Так? -Так.
Зрозуміло.
Справді?
У тебе наче добрий апетит.
Я знаю. Особливо сьогодні.
Але я не змогла багато з'їсти, коли вперше потрапила в Рай.
Гадаю, зараз я більш розслаблена.
-Це добре. -Так.
Коли ти виграла той квиток у Рай…
Я думав, ти обереш Гван Хі, щоб більше часу провести з ним.
Гван Хі?
Я так не відчуваю, принаймні зараз.
Зрозуміло.
-Підемо? -Ходімо.
-Вечеря була добра. -Так.
Ви з Гван Хі добре розумієтеся, коли говорите?
-Я думала, що так. -Ясно.
Але Гван Хі, здається, думає, що я була геть іншою
з ним у Раю порівняно з тим, що зараз.
Він думав, що я далека від його ідеалу, коли ми разом були в Раю,
але змінив думку після того, як ми знову зустрілися в Пеклі.
Тож я більше нічого не знаю.
У той день він сказав багато речей, які доводили його інтерес.
Тож я не впевнена в його почуттях.
Вона просто сказала, що відчуває.
Це було не про них двох.
Вон Ік постійно згадував Гван Хі.
-Між ними не було романтики. -Ні.
РАЙ КІМ ГЮ РІ І ЧХВЕ МІН У
Який класний човен.
І не кажи.
О, поручні.
Секунду.
Тут досить велика відстань.
Ходімо.
Лише поглянь. Вони такі милі.
Тут купа їжі.
-Вип'єш келих? -Авжеж?
-Я наллю тобі зовсім трохи. -Добре.
-Мої очі… -Обережно.
Гаразд.
З ними все гаразд?
Мабуть, це тебе турбувало.
-Там була волосина. -Так, турбувало.
Мене щось турбувало.
Він завжди щось знаходить на обличчі дівчини.
Де б Мін У не був на побаченні,
він перетворює його на сцену з романтичного фільму.
-Так гарно. -Так.
Вид із Пекла насправді теж гарний.
-Але цей інший. -Так, він інший.
Це справді так.
Після кількох днів у Пеклі це справді мрія, що здійснилася.
Учора, мабуть, було весело.
Ти виглядав веселішим, ніж зазвичай.
Я почувався досить підбадьорено.
Якщо чесно, я не дуже добре пристосовувався.
Усі мені постійно казали різні речі.
-Що я надто закритий і тихий. -Знаю.
Тож усі тобою сильно зацікавилися.
Знаю.
Скільки тобі років?
-Мені? -Так.
Мені 24.
Двадцять…
Вона приголомшена.
Він наймолодший.
Чекай, тобі 24?
-Ти народився в 2000 році? -Так, у 2000.
У міленіум.
Ясно.
На скільки я виглядаю?
Гадаю, тобі десь 25?
Мені 28.
Тобі 28?
Чекай. Серйозно?
Ти виглядаєш значно молодше.
Але вік — це просто цифра, так?
Це правда.
Просто цифра.
Ти здаєшся більш розслабленим порівняно з першим днем.
-Справді? -Може, це тому, що ми зблизилися.
Але зараз ти більш говірливий.
Я тоді запинався чи що?
Я б не сказала, що запинався, але…
-Я виглядав знервованим? -Так.
Я почав розмовляти з більшою кількістю людей, яких я хотів пізнати,
тож зараз почуваюся набагато зручніше.
-Це допомогло мені краще пристосуватися. -Так.
З ким ти зміг поговорити?
Трохи поговорив із Сі Ин.
А вчора — з Мін Чжи.
-Ясно. -З ними двома.
А інші? Не розмовляв із ними?
Ні.
Ось і все.
Мабуть, тобі цікаві інші.
Мені?
Я вже звузив коло до тих, кого хочу краще пізнати.
-Це не всі. -А хто?
Хто ця людина?
-Хто? -Так.
-Краще відповідай мудро. -Так.
Можливо, легше промовчати.
-А як щодо тебе? -Мене?
-Так. -Молодець. Уникнув неприємностей.
Для мене це…
Це ти.
-Я? -Так.
Чому ж іще я привела б тебе сюди?
-Йому незручно. -Він у халепі.
-Це видно з його обличчя. -Йому незручно.
Мені просто ти дуже цікавий.
Я відчула щось, відколи тебе побачила.
Хоча деякі хлопці виразили до мене інтерес
своїми натяками,
я досі ніким не зацікавилася.
Тож, іншими словами, не думаю…
Немає нікого, ким би я по-справжньому…
-Цікавилася б? -Так.
Я казав, що обрав тебе в перший день.
Так.
І я знову обрав тебе в той день, коли до нас приєднався Мін Гю.
Я всього лише людина, тож коли я побачив, як ти йдеш із ним,
тож, звичайно, я був розчарований.
Зрозуміло.
А після того?
Я намагався з тобою поговорити, але…
Ти намагався? Годі брехати.
Я кажу, що думав про це. Справді.
Але через свій характер не міг цього влаштувати.
Потім я постійно впускав належний момент — знову і знову.
Оскільки ми вже знаємо почуття Мін У,
здається, ця розмова йде в нікуди.
-Вид просто приголомшливий. -Скажи?
Я ще ніколи не був у такому місці.
Ти хотів прийти сюди з кимось іще?
Ти розчарований?
-Ти про що? -Бо я обрала тебе?
-Чи я розчарований? -Так.
Ні, це чудовий досвід і добрий спогад.
Мін У не дає їй позитивної відповіді.
Досвід і спогад?
Вона відчула, що щось не так.
Гю Рі швидко все схоплює.
Ти справді був мені цікавий.
І якщо я не знаходжу з кимось спільної мови і ця особа мене не цікавить,
мені не цікаво щось з нею робити.
Я не хочу просто бути аби з ким, тож уже…
Загалом хлопців шестеро?
Інші вже…
поза моїм списком.
От і все.
Мін У і Сі Ин постійно впускають одне одного,
хоч і хочуть бути разом.
Тож нічого насправді не трапляється.
Там щось є, але…
-Нічого конкретного. -Так, точно.
Але Гю Рі висловилася чітко.
Можливо, йому більше подобається Сі Ин,
та, думаю, Гю Рі йому досі цікава.
Але можу сказати, що у Гю Рі більше почуттів до Мін У
порівняно з тим, як вона поводилася на побаченні з Мін Гю.
-І тут вона веде розмову. -Так.
-Гадаю, вона вважає його милим, як щеня. -Твоя правда.
РАЙ Ю СІ ИН І ПАК МІН ГЮ
Це важко.
Це так важко. Життя може бути таким складним.
Цікаво, як у них справи.
Як думаєш, що зараз роблять Мін У і Гю Рі?
Може, вони у спа?
-Може. -Цікаво, що там відбувається.
Якщо відчую якісь зміни, коли полетимо назад у гелікоптері,
буду почуватися пригніченим.
Гадаю, це майже все.
Було не так вже й погано,
але чим більше я говорю з тобою,
тим більше відчуваю, що я сильно й невзаємно закохана в нього.
-Ти? -Так.
Чесно, деякий час назад було не так погано.
У Раю чудово, але час летить надто швидко.
Я зараз наче страждаю від кохання.
Мабуть, від мене передалося.
Так, бо я чесно думаю, що треба знайомитися з іншими.
-Щоб ні про що не шкодувати. -Так.
Може, це навіть змусить його зрозуміти, що я подобаюся йому більше.
Проведе час із нею і зможе визначитися.
-Утім, ти впевнена? -Так.
-Що ти привабливіша? -Авжеж.
Я вважаю, я значно краща.
Принаймні, я так думаю.
Будеш спати?
Краще лягати.
Сьогодні було веселіше, ніж вчора?
Так, але ми вже проводили ніч наодинці разом в Пеклі.
Так.
Тож, звісно, з тобою я почувався більш розслаблено.
-Я скажу про себе. -Так?
Я мала до тебе стільки запитань,
і сьогоднішній день допоміг мені всі їх вирішити.
-Справді? -Так.
Для тебе було так само?
Так, ми багато говорили на яхті.
Добре мати шанс отак із тобою поговорити.
Так.
Тепер мені поряд із тобою зручніше.
То ти навіть не думав розмовляти зі мною?
-Ну… -Що якби я тебе сюди не взяла?
Чесно кажучи, ти теж була зайнята.
Це точно.
Що таке?
Ти такий милий.
Боже.
Добраніч.
І тобі, Мін У.
ДЕНЬ 6
Поглянь на ці хвилі.
Біжімо шість-сім кіл звідти отуди.
-Будемо бігати? -Так.
-Уперед. -Почали.
З'їм на сніданок три булочки.
І багато молока як білок.
-Зануримо їх у молоко. -Гаразд.
Гарне було тренування. Ми були на висоті.
Це правда.
Пора попоїсти.
-Треба помити яблука. -Так.
-Доброго ранку. -Привіт.
Він окреслює межу? Чули цей тон?
-Мін Йон зараз підійде до нього. -Так.
-Привіт. -Це мій перший будильник… Ні, тобто…
-Це мій перший сніданок в Пеклі. -Справді?
Справді? Так, я чула.
-Яблука? -Так.
Агов, новенька.
Я нормально не бачу.
Знаєш чому? Загубила контактну лінзу. Вона впала в раковину.
Тож на мені лише одна.
-Бачили, як вона моргнула? -Так.
Це її пунктик.
-Справді? -Вона знає, що робить.
-Молодець. -Так.
-Вона експерт. -Ще й який.
Це було так природно.
Нелегко таке провернути природно.
Загубила контактну лінзу. Вона впала в раковину.
Тож на мені лише одна.
О ні.
-Чин Сок щойно знову в неї закохався. -Так, точно.
Боже.
-Я теж хочу трохи води. Доброго ранку. -Привіт.
Вона підморгнула Чин Соку, тоді сіла поряд із Гван Хі.
Тут щось є.
Що там?
Я ж казала. Я нормально не бачу.
-Я… -Це круто.
-Ха Чжон. -Так?
-Ти нормально почуваєшся? -Так, чудово.
-Точно? -Гадаю, я не дуже виглядаю.
Усі розпитують.
Просто ти така спокійна.
Я виглядаю спокійною?
Вибачте, та такою я зазвичай і є.
Авжеж.
-Годі. -Вони не знають, як вона почувається.
Сонце так палить.
-Так. -Тому це місце і зветься Пеклом.
-Можеш за мене триматися. -Авжеж. Дякую.
Жарко.
-Нікого немає? -Відпочинь у кімнаті.
-Побачимося згодом. -Гаразд, бувай.
Бувай.
Усі виглядають…
-Привіт. -Як усе пройшло? Як воно?
-Як воно? -Розкажи нам, як усе було.
Помираю від нетерпіння.
Ти гарна, як завжди.
Що ви робили?
Що тут відбувалося? Веселилися?
-Ми? -Одразу пішли спати.
-Справді? -Ми рано лягли.
Не багато чого робили.
-Учора ми каталися на яхті. -Справді?
-Мабуть, було добре. -Шикарно.
Дивилися на захід сонця.
Справді?
-Було прекрасно. -Звучить чудово.
Так і є.
То в тебе змінилися почуття?
Лишилися, як були?
Було краще, ніж я очікувала.
Так.
Спочатку я думала…
Ти думала, він буде напрочуд тихим?
Тому я обрала першого разу Мін Гю,
бо думала, що мені з ним буде веселіше.
Але зараз, коли ми роззнайомилися
і вже провели якийсь час раніше разом,
це виявилося кращим, ніж я очікувала.
Цікавіше іти туди після того, як зблизишся з людиною.
Це точно.
Було справді чудово.
Як було з Гю Рі? Які зараз у тебе до неї почуття?
Я віднайшов у ній нову сторону, тож усе ускладнилося.
Я зміг побачити, наскільки вона насправді яскрава і життєрадісна.
Справді?
Тож із Гю Рі мені було дуже весело.
-Весело в Раю. -Справді?
Ти був зацікавлений в Гю Рі на початку?
Так, на початку.
Я обрав її в голосуванні за перше враження.
Але потрапивши сюди,
побачив, яка вона популярна,
а я не з тих, хто заводить розмову.
Тоді вона зненацька обрала мене,
тож я отримав шанс уперше за довгий час поговорити.
Хто тобі подобався найбільше дотепер?
Я хотів пізнати Сі Ин.
-Сі Ин? -Так, якщо чесно.
Той раз, коли ми говорили…
Вона була дуже щира щодо своїх почуттів.
Вона взяла на себе ініціативу,
тож я відчув, що ми зійшлися і між нами була симпатія.
Ось чому.
Як усе пройшло?
-Як воно? Що ви робили? -Тут?
-Учора… -Як воно було в Пеклі?
-Ну, було… -Весело?
Щодо хлопців…
Чин Сок був трохи…
-Чин Сок? -Він був…
Коли ми їли, я помітила, що він був…
Що він з Мін Йон дуже близькі?
Просто всі вважають їх парою.
-Нехай тебе це не турбує. -Я знаю.
Так, я ще з ним поговорю сьогодні,
і якщо він сподобається мені більше за інших хлопців,
він просто буде моїм.
-Завоюй його. -Так, завоюй.
Так.
Мені було весело і з Гван Хі.
Щодо Гван Хі…
Я думала, він зі мною стриманий, бо я йому нецікава.
-Як би це сказати? -Він такий і є.
Тож я подумала, що він уже з кимось визначився.
Я відчувала, що він думає, наче я плутаюся під ногами,
коли між ним і кимось іншим усе добре.
Але виявляється, він такий і є.
Не було схоже, що він на комусь зупинився.
Він ставиться до мене по-іншому, ніж до інших,
тож я дуже розгублена.
Твоя правда.
Він ніколи не дражнив мене, як інших.
Тож це якось мене збиває з пантелику.
Цікаво, чи Хе Сон було весело з Вон Іком.
Мабуть.
Хе Сон він дуже подобається.
-Що? -Що?
Тобі так здалося?
Хе Сон однозначно подобається Вон Ік.
-Серйозно? -Вона завжди на ньому зосереджена.
Я бачу, що вона в нього закохана.
-Так, серйозно. -Це очевидно.
Що?
-Що? -Серйозно?
Вони й близько не мають рацію.
Чому вони так думають?
Скажімо, ти — Вон Ік, а я — Хе Сон.
Коли ми їли…
-Справді? -І коли він щось різав…
Ти так добре її імітуєш.
У тебе виходить.
-Ти — викапана вона. -Вона так завжди робить.
Тож я спеціально не зводив із неї очей.
Ти теж вважаєш, що Хе Сон…
Так, я це однозначно відчув під час зворотного польоту гелікоптером.
-Я впевнений. -Що ти помітив?
Як би це сказати?
Те, як вона на нього дивилася, які емоції випромінювала.
Невербальні натяки і мова тіла.
Це просто чуйка.
Годі казати речі, в яких ти не впевнений.
-Що за чуйка? -Чоловіки такі.
-Боже, я напружуюся. -Тобто…
Це було так очевидно.
Це так дратує.
Гадаю, чоловіки геть не розуміють жінок.
Я так думаю.
Як вони могли так подумати?
Це так зненацька.
-Я просто зараз у шоці. -Звідки це взагалі взялося?
Ми бачимо все звідси.
-Так. -Але якби ви були там…
-Твоя правда. -Навіть так…
Гадаю, Мін Гю просто підіграв.
Це Ха Бін помилився.
Він і близько не вгадав.
Певною мірою він поширює фальшиві новини.
Серйозно.
Проблема в тому, що це неабияк виводить із себе Гван Хі.
-Так. -От у чому проблема.
-Навіть гірше. -Що ще?
Почуття Гван Хі, мабуть, змінюються щодня.
-Тепер вони знову хитнуться. -Було видно, що він розмірковує.
Що ще?
Сьогодні хлопці зіграють у гру, щоб виграти побачення в Раю.
Боже, годі.
Ідіть на острів на іншому боці.
Острів на іншому боці?
-Цікаво, що робитимемо. -Гадки не маю.
Що вони можуть змусити нас робити на тому острові?
-Я справді не здогадуюся. -Так?
Цей пагорб серйозно…
Що я тобі казав? Цей острів значно гірший.
-Іти довго. Дивіться. -Це справжнє Пекло.
-Справжнє Пекло. -Як тут було?
Тут забагато пагорбів,
всі дороги брудні й вкриті гравієм.
У нас справжнісінький похід.
-Що то? -Прапорці.
-Так.
Цікаво, що за гра.
О, це змагання з бігу.
-Змагання з бігу? -Боже.
Гадаю, бігти треба звідти сюди.
Треба було вранці не бігати.
Здуріти можна.
Самотні.
Сьогодні хлопці змагатимуться заради побачення в Раю.
Три найкращі учасники по черзі
оберуть дівчат, яких вони хочуть запросити на побачення до Раю.
Я нервую.
-Думаю, я програю. -Правила сьогоднішньої гри такі.
На верхівці цього пагорба стоять три прапорці.
За сигналом
хлопці якомога швидше мають дістатися від лінії старту до прапорців.
-Боже. -Це змагання з бігу?
Це біг.
Цікаво, яка відстань.
-Боже. -Це далеко.
-Так далеко. -Майже марафон.
-Це марафон. -Справді.
Серйозно.
Перші троє хлопців, які вхоплять прапорці,
стануть трьома переможцями в порядку фінішування.
Це битва між Мін Гю і Гван Хі.
У нас є баскетболіст і берегова охорона.
-Здається, так. -Але, знаєте,
Ха Бін може виявитися професійним бігуном.
-Що? -Його професія.
-Його професія? -Спортсмен?
Легкоатлет.
-Це ще не розкривалося. -Саме так.
Він може виявитися професійним бігуном за якусь команду.
Вони біжать одночасно?
Це божевілля.
Чин Сок постійно казав, що погано бігає.
Він здається тим, хто краще піднімає вагу.
Гадаю, Мін У і…
-Я теж так думаю. -Мін У і Ха Бін.
Гван Хі схожий на професійного спортсмена.
Твоя правда.
Хлопці, підійдіть до лінії старту.
-Боже. -Ходімо.
-Хай щастить, хлопці. -Дякую.
Не забийтеся.
Це просто змагання з бігу.
-Але на кону їхня гордість, так? -Твоя правда.
До того ж, нагору бігти важко.
Подивимося, як виглядатимуть хлопці, коли добіжать до фінішу.
Це важливо.
-Вони не можуть показати свою втому. -Точно.
Їм треба бути холоднокровними.
Починайте бігти, щойно почуєте сигнал.
Приготуйтесь.
-Мабуть, важко стільки пробігти. -Це справді далеко.
-І не кажи. -Так.
-Ми ще легко відбулися з нашою грою. -І не кажи.
Приготуйтесь.
Троє швидко вирвалися вперед.
-Вони біжать. -Боже!
-Справді? -О боже.
-Божечки. -Я нервуюся.
-Я теж. -Не можу дивитися.
-Він справді спритний. -Гван Хі.
Я знав, що він зможе.
Він такий швидкий.
-Ха Бін на другому місці. -Ха Бін?
-Я ж казав, що він спортсмен. -Він другий?
Упевнений, він легкоатлет.
Не можу.
Коліна болять.
Чин Сок.
-Правильно, Чин Соку. -Усе гаразд.
Усе гаразд.
-Збережи енергію на залицяння до дівчат. -Так.
-Він щойно озирнувся! -Агов!
-Добре! -Погляньте на цю впевненість!
Ха Бін утомився. Ноги його підводять.
Боже, Ха Біне.
-Іде боротьба за третє місце. О ні. -Між Вон Іком і Ха Біном.
Уперед, Ха Біне.
-Твоя черга піти, Ха Біне. -Так.
Вони майже тут.
Бачите їх?
-Цікаво, хто переможе. -Не можу дивитися.
Вони вже тут?
-Чую, як вони біжать. -Тепер я їх чую.
Бачу помаранчеві шорти!
Ні, помилилася.
Гадаю, це Гван Хі.
Гван Хі.
Це так круто.
-Це було круто. -Так.
-Це точно. -Було дуже круто.
ПЕРШЕ МІСЦЕ: ЛІ ГВАН ХІ
Гван Хі.
Переміг із великим відривом.
ДРУГЕ МІСЦЕ: ПАК МІН ГЮ
ТРЕТЄ МІСЦЕ: СОН ВОН ІК
Вон Ік знову впорався.
-Він досить спортивний. -Йому вдається майже все.
Це тому, що він у добрій формі.
Молодці, хлопці.
Чин Сок іще не прибув.
Він що, йде?
Що робить Чин Сок?
-Гадаю, іде. -Схоже на те.
Серйозно? Цікаво, чи не травмувався.
-Чин Сок. -О ні.
Він прогулюється.
-Йому краще трохи шкутильгати. -Так, він має звалити все на коліна.
-Він і справді йде. -Господи.
Він дійсно йде.
Чин Соку.
Молодець!
Я не міг бігти через коліна.
Це правда. Він казав, що в нього проблеми.
-Що? -Кому це він підморгнув?
Мін Йон?
Боже.
Чому він мені підморгнув?
-Це так кринжово. -Що?
-Що сталося? -Чин Сок їй підморгнув.
Я це пропустила.
Вони виглядають такими втомленими.
Хлопці, ви такі швидкі.
-Справді швидкі. -Це було вражаюче.
Його пов'язка здалася мені кумедною, та він так спритно бігав.
Він мене неабияк вразив.
Гван Хі спортсмен,
тож я знала, що він фінішує першим.
Було б добре піти в Рай із Гван Хі…
ЧХВЕ ХЕ СОН
Та я ще в ньому не впевнена.
Кого ж обере Гван Хі?
Навіть не здогадуюся.
-Йому доведеться зробити важливий вибір. -Так.
Його сьогоднішній вибір продемонструє, до кого він схиляється.
-Це все прояснить. -Твоя правда.
-У них лишилося лише три дні. -Так.
Це буде Хе Сон, Ха Чжон або Мін Чжи, так?
-Так. -Так.
-Він ще не був у Раю з Мін Чжи. -Це правда.
Але він почув дещо, що могло змінити його рішення.
Що б він не почув,
якщо Гван Хі має почуття до Хе Сон,
він може поговорити з нею в Раю і з'ясувати, що вона відчуває.
Сумніваюся, що почуте ним вплине на його рішення.
-Але… -Хоча він здавався досить ошелешеним.
-Так і було. -Він був ошелешений почутим.
Та якщо замість Хе Сон Гван Хі обере Мін Чжи,
навряд чи Хе Сон дасть йому ще один шанс.
-Згоден. -Твоя правда.
Як почуватиметься Ха Чжон, якщо він обере Мін Чжи?
Якщо так буде, це розіб'є мені серце.
-Сідай де хочеш. -Хочу сісти в затінку.
-Авжеж. -Отут.
Що?
Я радий, що вони вирішили поговорити.
Ти розважилася в Раю?
Ти виглядала так, наче розважилася.
Розважилася?
Було радше комфортно, ніж розважально.
Зрозуміло. Я радий, що ти добре провела час.
Взагалі-то я хотів поговорити з тобою після того, як ти повернулася,
але здавалося, що ти не хочеш.
Про що це ти?
-Ти не дивилася мені в очі. -Я?
-Так. -Зазвичай я не дивлюся в очі.
Хай там як, я сприйняв це як знак, що ти не хочеш зі мною розмовляти.
Ні, я справді думала, нам треба поговорити.
Ну, я сприйняв це так.
Що думаєш? Тепер, коли…
Я знав, що ти зробиш той вибір, коли прийшла твоя черга обирати.
Та коли я побачив, як ти йдеш із Вон Іком,
мені спало на думку,
що, можливо, ти теж хочеш, щоб я обрав когось іншого.
Я серйозно. Я подумав, що є шанс…
-Що я оберу тебе? -Я думав, є 10%-ий шанс.
Через те, що я казала раніше?
Так, тому в мене виникла та думка.
Ти засмутився.
Пам'ятаєш, коли я повернувся з Раю з Ха Чжон?
Я спитав, чи тебе це турбує, і ти, здавалося, спохмурніла.
Тож здавалося, тепер, коли ми помінялися ролями, ти хотіла, щоб спохмурнів я.
І річ у тім, що я багато
розпитував про тебе.
І всі сказали одну річ.
-Що в тебе в думках Вон Ік. -Справді?
-Це те, що вони мені сказали. -Невже?
Тож я був
досить шокований.
-Тож я… -Ти серйозно?
Тепер, коли ти повернулася з Раю,
я хочу дізнатися правду про твої почуття.
Що ж, я справді не знаю.
Я знаю, що він хороша людина,
та не певна, що він мене приваблює.
-Ти ще не певна? -Ні.
Коли я була з ним, не відчувала між нами якоїсь симпатії.
Я справді не знаю.
По-своєму я намагався показати тобі свої почуття,
коли вчора під час гри ти впала.
УЧОРА ПІД ЧАС ЖІНОЧОЇ ГРИ
У тебе щось у волоссі.
Волосся.
Хе Сон. З тобою все гаразд?
Я нічого не струшував із Гю Рі, коли вона впала.
Але коли впала ти, я підбіг першим.
Так я висловів тобі свої почуття до тебе.
І це те, що помітила б лише ти.
-Так, я це помітила. -Із вас шістьох…
Лише ти б це помітила.
Тож я був шокований, коли мені це сказали.
У будь-якому разі зараз мене найбільше тягне до тебе.
Коли ти впала під час гри, я хвилювався за тебе.
Навіть коли ми їмо, якщо я відчуваю, що ти надто притихла,
починаю хвилюватися.
Такі в мене почуття до тебе.
Не можу сказати, що нічого з цього не помічала,
але я наче хотіла зобразити неприступність.
Гадаю, я просто така.
-Думаю, я розумію… -Ось що я знаю.
Порівняно з Вон Іком
до тебе мої почуття сильніші.
Я дещо помітила.
Коли я говорю з тобою, на відміну від Вон Іка, я поводжуся по-іншому.
Тобі було веселіше з ним?
Він не з дотепних.
Але при цьому
я не проти, якщо сьогодні ти обереш Мін Чжи чи когось іншого, крім мене.
Тому що…
Що?
-Вона знову збиває його з пантелику. -Вона надто самовпевнена.
Тому що ми ще матимемо шанс завтра.
-Можемо обрати одне одного завтра. -Завтра…
Ти кажеш, що мені краще йти сьогодні з Мін Чжи
і надалі йти з кимось іншим,
поки ми врешті не возз'єднаємося в останній день?
Ти це маєш на увазі?
Ми вже ходили разом,
то ти хочеш добре провести час і зустрітися наприкінці?
-Що… -Щось таке.
-Що ти кажеш? -Я хочу сказати…
-Не думаєш, що пошкодуєш? -Про що?
Я припустила, що ти підеш із Мін Чжи чи Гю Рі.
-Бо… -Ні, Гю Рі не для мене.
Я казав тобі, що хочу пізнати її,
тож поговорив із нею, та на цьому і все.
Ми поговорили, і цього було для мене досить.
Ясно.
Ти надаєш мені перевагу,
бо інші не здаються тобі підхожими?
Я схожий на такого?
Ні, не дуже.
-Але все одно… -Зовсім ні.
-Справді? -Справді.
Я не здогадувався, що в нього такі сильні почуття до Хе Сон.
Із нею він лагідний, наче ягня.
-Так і є. -Він справді тихий і не жартує.
Вона сказала, що не проти, якщо він піде в Рай із Мін Чжи.
Думаєте, вона справді це мала на увазі?
Навіть якщо вона це сказала, не думаю, що він піде з Мін Чжи.
У Хе Сон є щось, що важко пояснити.
Це важко виразити словами.
-Її аура? -Вона дуже харизматична.
-Так, це відчувається. -Так.
Ось чому Гван Хі намагається не перетинати ту межу.
Пам'ятаєте, що вони сказали, коли вперше пішли разом в Рай?
-Вони обіцяли зустрітися в кінці. -Так, точно.
ДЕНЬ 1 РАЙ
«Я говорив із цією людиною і тією, та все одно вважаю,
що ми підходимо одне одному».
Гадаю, це було б більш щиро.
Я теж так вважаю.
Зустрінемося знову в останній день.
У останній день розділимо вітальний шоколад.
Ось що я думаю.
-Він ще не був у Раю з Мін Чжи. -Так.
Тож, може, вона має на увазі, що їм слід пізнати всіх, хто їх приваблює,
і подивитися, чи вони все одно нададуть перевагу одне одному.
Здається, вона досить упевнена.
Коли йдеться про такого як Гван Хі, не варто сильно чіплятися
чи занадто відкриватися.
-Це для нього нудно. -Так.
Але не можна занадто вдавати неприступність.
Це йому теж не до вподоби.
Хе Сон добре тримає баланс.
-Хе Сон… -Вона показує інтерес, але й неприступна.
-Так. -Так?
Можливо, Хе Сон розігрує правильні карти, бо розкусила його.
Або не так уже він їй подобається.
Ось інша думка.
Може виявитися, що він з тих, хто змінює думку
після однієї подорожі в Рай.
-І вона не захоче його. -Так.
-Ти так не вважаєш? -Може й так.
Гван Хі, мабуть, такий розгублений після розмови з Хе Сон.
-Скоріш за все. -Стільки поворотів.
Я геть підсів.
Як справи?
-А сам як? -Усе гаразд.
-Чому ти хотів поговорити? -Бо треба.
Ти почувався зобов'язаним?
Ні, нічого такого.
«Подивимось на час. Здається, треба поговорити з Мін Чжи».
-Усе не так. -Байдуже.
Ти засмучена.
-Ні. -Так.
Думаю, ти досить засмучена.
-Учора мені було трохи незручно. -Гаразд.
Із усіх я відчула найбільшу близькість до тебе і Мін У.
Зрозуміло.
Тож я розраховувала на вас двох, але Мін У пішов, а ти…
Я теж був…
Я хотіла поговорити з тобою, але було важко до тебе підійти.
Ти можеш зі мною говорити. Вони просто клеїли дурня.
Нічого не визначено.
Так.
Однак, здається, що ти комусь відданий.
Наразі я нікому не відданий.
Вони мене просто дражнили.
Я їм теж сказав. Ти єдина,
хто приваблює мене, крім Мін Йон.
Гадаю, вони були здивовані,
бо не бачили, щоб я говорив із кимось іще.
Я й справді ні з ким іншим не говорив.
Я не наближаюся до тих, хто не приваблює мене.
Говорю лише з тими, хто приваблює.
То тебе не приваблюють інші?
-Якщо чесно, ні. -Справді?
Я не відчуваю потягу.
Наразі мене ніхто більше не приваблює.
Я не відчуваю потреби пізнати їх.
-Хочеш зробити так, щоб мені покращало? -Авжеж.
-На це в тебе піде чотири дні. -Я хочу…
Скільки днів у нас лишилося?
-Треба намагатися, доки ми не підемо. -Я так і збираюся.
Ба більше, особисто я вважаю тебе привабливою.
-Я знаю. -Так і є. Знаєш?
-Боже. -Це було ніжно.
Бачили?
Вона освоїла майстерність флірту.
«Знаю, так?»
Було не так.
Виглядало не так.
Тобі не вистачає її невинності.
Хлопці знають, коли дівчата просто фліртують, та таке підморгування
-їх струшує, так? -Авжеж.
-Авжеж. Лише погляньте на нього. -Безперечно.
-Я знаю. -Так і є.
-Знаєш? -Знаю.
Я навіть сказала дівчатам,
що мені не варто перейматися і просто завойовувати тебе.
Що? Мені не можна так казати?
Авжеж можна.
Тобі подобається зі мною говорити?
Так, подобається.
Це приємно.
-Авжеж… -Це весело, еге ж?
Так, із тобою весело говорити.
-Я говорив про тебе багато хорошого. -Справді?
Він здається трохи ошелешеним.
Чин Сок дещо сам не свій.
-Ти добре бігаєш. -Справді?
-Ти казав, що любиш бігати, так? -Так.
Які відчуття щодо перемоги?
Було би краще, якби я посів вище місце.
Я хотів фінішувати першим.
Тоді я би мав можливість обирати першим.
Це правда.
Міг би.
Видно, що Сі Ин намагається дистанціюватися від нього.
Вона справді погано приховує емоції.
-З ним вона геть інша. -Так.
Ти очікувала, що дівчата, які посіли перше і друге місця,
оберуть тих, кого обрали вчора?
Так, у певній мірі.
З ким би ти пішла, якби посіла перше місце?
-Я? -Так.
Гадаю, обрала би когось, із ким ще не ходила.
-Зрозуміло. -Так.
Якщо я не спробую піти з кимось новим, відчуваю, що можу згодом пошкодувати.
-Коли робитимемо остаточний вибір. -Так.
Що ж… Ось так я би вчинила.
-Сі Ин дуже відверта. -Так.
-Вона наче говорить йому не обирати її. -Так.
-Бачу. -Мені шкода Вон Іка.
У них лишилося небагато часу, тож, гадаю, так краще.
Твоя правда.
Хочу поговорити і з Сі Ин, і з Гю Рі.
Зрозуміло.
Може, зараз краще поговорити з Гю Рі.
Уперед. Я зараз поговорю з Мін Йон.
Мені більше нема з ким говорити.
-Це кімната Гю Рі? -Так.
Прямо зараз Сі Ин докладає всіх зусиль.
-Щоб Вон Ік зрозумів усе правильно. -Твоя правда.
-Йому краще поговорити з Сі Ин. -Що ти робиш, Мін У?
-Заходьте. -Заходьте.
Поглянь, хто це.
Гю Рі тут? Можна поговорити?
Ти зайнята?
Я? Чи я зайнята?
Я ховалася від спеки. Можеш на секунду потримати мою руку?
-Він узяв її за руку. -Узяв за руку.
Що як це побачить Сі Ин?
Ні, не побачить.
Розважайтеся.
Хочу піти й подивитися.
Тінь…
Цей бік виглядає краще.
Дякую.
Гарне в тебе вбрання.
-Це? -Так.
Я дуже добре провів час за розмовами з тобою в Раю.
Відтоді ти не покидаєш мої думки, тож я захотів із тобою поговорити.
-Мабуть, гарна була подорож. -Здається, зіграла важливу роль.
-Він передумав? -Як очі не бачать, той серце не плаче.
Гадаю, це той випадок.
У Мін У і Сі Ин завжди не складається з часом.
Найбільш весело мені було з тобою в Раю.
Річ у тому…
Я нервую щоразу, коли говорю з тобою.
Я нервую значно більше, ніж із іншими.
Так я почуваюся.
Я теж.
Учора ми справді зблизилися.
-Це правда. -Хіба зараз не відчувається по-іншому?
Порівняно з тим разом у Пеклі…
-У Пеклі? -Так, зараз відчувається по-іншому.
Так, пам'ятаю той день.
Я була не надто говірлива в перший день.
-Так. -Ти теж.
Дивно, як таке відбувається з людьми.
Наче я пізнаю тебе заново.
І це пробуджує цікавість, так?
Так, твоя правда.
Я просто не можу не нервувати,
адже ти така популярна.
-Це не так. -Переконаний, ти знову підеш у Рай.
-Думаєш? -Я просто…
Я б радше лишилася сьогодні тут.
-Справді? -Так.
-Це було просто… -Вона буквально висловлює почуття.
Я б радше лишилася сьогодні тут.
-Справді? -Так.
Я б теж був радий, якби ти лишилася тут.
Тоді ми б ще поговорили.
Час справді добігає кінця. Лишилося небагато.
Тож тепер я буду відвертішим щодо своїх почуттів.
Настає час, коли це необхідно.
-Так? -Так.
Це була єдина причина, чому я хотів поговорити з тобою.
Гаразд.
Я просто хотів скористатися невеличким часом, який у нас лишився.
-Її очі блищать теплотою. -Серйозно.
У неї інша харизма порівняно з Мін Чжи.
У неї дуже глибокий погляд.
Але я не дуже впевнена.
Ти справді вважаєш, що я піду?
Це лише моя здогадка.
Що як я піду?
Що як ти підеш?
Що я можу зробити? Я не можу тебе зупинити.
Не можу просити лишитися.
Якщо я все ж піду, лишайся на місці і вичікуй.
Авжеж.
Ми всі застрягли тут. Мабуть, просто будемо їсти разом.
Не роби нічого кумедного.
Якщо ти підеш?
Вона каже йому не підходити до інших жінок.
-Так. -Так.
Виглядає, наче Мін У повністю захоплений Гю Рі.
-Так, після Раю. -Так.
-Вона йому подобається. -Так, Раю.
Він ходив коло та навколо і не висловлював почуття.
Та зараз навіть викликав її на розмову.
У нього були почуття до Сі Ин,
та зараз здається, що він зупинився на Гю Рі та їхній подорожі в Рай.
-Так? -Що цьому сприяло?
Розмова перед сном?
-Думаю, це воно. -Так?
Здавалося, їм було веселіше
говорити перед сном, ніж на яхті.
І поки вони говорили,
Мін У постійно вертівся.
Він стискав між ніг ковдру,
потім знову вкривався.
Точно.
Мені це здавалося таким дивним, та тепер я розумію.
-Це тому, що вона так йому сподобалася. -Саме так.
-Ковдра… -Він відчував ейфорію.
Так, і коли він так почувався, Гю Рі зненацька сказала…
-«Ти такий милий». -Точно!
-От що вона сказала. -Боже.
-Так говорить Гю Рі.
«Справді?»
Так.
«Ти вже поїв?»
«Ти такий милий».
Вона вміє розтопити серце словами.
Це просто занадто.
Але це просто божевілля.
-Мін У закохався в неї до нестями. -Це точно.
-Він зачарований. -Так, закохався до нестями.
Вона його знадила.
Мін Гю. Він теж наче щеня.
Так, очей не зводить із Гю Рі.
Ходімо всередину.
Поговорімо, поки я накручуватиму волосся в кімнаті.
-Що скажеш? -Про що говоритимемо?
-А що тут сидіти? Ходімо. -Добре, гаразд.
Накручувати волосся?
-Час обговорити стратегію. -Так.
Що це за зітхання?
Не знаю, як…
Бо здається, що Гю Рі коливається
між тобою і Мін У?
Це так очевидно!
Так, знаю.
-Це через це? -Так.
Тоді будь чоловіком і зроби з цим щось.
Вона може почуватися незручно.
Ні, навіть якщо так, принаймні не шкодуватимеш.
-Точно. -Так.
На кому ти зупинилася?
-Я? -Так.
На Ха Біні, так?
Ні, на Гван Хі.
Що?
-Серйозно? -Так.
Якщо я чогось хочу, йду за цим.
Зрозуміло.
І йому я так сказала.
-Ти справді найкраща. -Чому?
Так, краще сказати йому, перш ніж хтось почне ширити неправдиві новини.
Вони обоє зупинилися на одній людині.
Спіймаєш ту муху?
Як ти хочеш, щоб я її спіймав? Чим?
-Вони швидкі, мов комарі. -Давай спіймай її.
Вона раптом залетіла сюди.
-Вона тут. -Повернулася.
Поглянь на свою посмішку.
-Привіт. -Привіт, заважаю?
-Ні. -Ні.
-Я змусила його дивитися на моє волосся. -Мене викрали.
Так, я його запросила.
Мені треба було накрутити волосся, тож запросила його.
-Мені було нудно. -Жарко?
Так.
-Сьогодні ти більш засмаглий. -Я?
-Я дуже сильно засмаг. -Чекай.
У кімнаті муха.
Я надто сильно засмаг.
-Я потім її для тебе спіймаю. -Справді?
Коли я тебе попросила, ти сказав, що не можеш.
А тепер, як прийшла Гю Рі, сповнився ентузіазму.
-Він запропонував спіймати її для неї. -Кумедно.
-Ти сказав, що не можеш. -Намагався бути люб'язним.
Як я сказав, мухи надто швидкі.
-Неймовірно. -Треба було коментувати?
Ніколи не пропустиш мимо вух.
-Ти неймовірний. -Тобі значно краще зі хвилястим волоссям.
-Справді? -Гю Рі, поговоримо?
Поговорімо в іншій кімнаті.
-Там нікого немає. -Є порожня кімната?
Наша кімната, мабуть, вільна. Там нікого не було.
Справді?
У мене сильно засмагло обличчя? Це недобре.
Так, ти досить засмаглий.
Агов, впіймай муху, перш ніж вийти.
Де вона?
Дай мені піти поговорити.
Боже, просто…
Розберися сама.
-Бувай. -Ти серйозно?
-Допоможу пізніше. -Ти жахливий.
-Боже, Ха Чжон. -Що з її волоссям?
-О ні. -Вона така мила.
-Вона зіпсувала волосся. -Серйозно.
Вона — це щось.
-Вона чарівна. -Це точно.
Якби ти сьогодні прибув у першій трійці,
кого б ти обрав?
Не можу вирішити.
Між двома?
Наразі так.
Справді?
Мабуть, вчора добре розважився.
Було чудово.
Це тому? Це мало великий вплив?
Так, дуже.
Ось чому Рай — це так важливо.
-Тобі треба піти і з Сі Ин. -Так, це допоможе вирішити.
Тоді мені варто було перемогти.
Так?
-Вони всі такі спортивні. -Саме так.
-Він милий. -Поглянь на Чин Сока.
Виглядає дуже спортивним, але не переміг.
-Твоя правда. -Нарешті повернулися.
-Сонце не надто пече? -Так.
Що ви робили?
-Просто говорили. -Однакові кольори.
-Розважаєтеся? -Так.
Без мене? Як ви могли?
Хочеш поговорити?
Щойно прийшла, вже йдеш. Розважайтеся.
-Вона виглядає такою щасливою. -Виглядає іншою.
-Вона так ним захоплена. -О боже.
-Побачимося. -Бувай.
Розважайтеся.
-Можу всіх відіслати. -Справді?
Треба було просто підійти й попросити про розмову там.
-Це точно. -Вони такі милі.
Це ніяково.
-Як мило. -Він нарешті більше говорить.
Він чарівний.
Ми в однакових кольорах.
Твоя правда.
-Що? -Чому ти так довго не питав?
Вон Ік тебе монополізував.
То що, розважилася вчора?
-Я? -Так.
Ти знаєш, як усе було.
-Ти з мене глузуєш? -Аж ніяк.
Годі. Я б так не вчинив.
-Як пройшло? -Що?
Нічого особливого.
Просто говорив і таке інше.
Було весело?
Гадаю, так.
Упевнений, вам теж. Врешті-решт, це Рай.
-Ми? -Так.
Ми обидва просто говорили про те, що в нас у думках.
-То ви багато говорили? -Так, багато.
Я гадки не мав, що сьогодні ми гратимемо в гру.
Так, упевнена, ти хотів перемогти.
Вони всі надто вправні.
-Справді? -Так, всі так швидко бігли.
Ти сьогодні багато посміхаєшся.
-Сьогодні? -Так. Ти гарніший, коли посміхаєшся.
Дякую. В тебе теж гарна посмішка.
Як здіймаються куточки рота.
Дякую.
Ти добре поговорила з Вон Іком?
Так.
Гадаю, ти сьогодні підеш.
-Думаю, ти підеш. -Ми знову не збіглися за часом.
Нам сьогодні знову не вистачило часу.
Сьогодні?
-Учора… -У нас лишилося не так багато часу.
Знаю. Твоя правда.
Зараз ми визначимо пари, які потраплять на побачення до Раю.
Боже. Ходімо.
Час вийшов.
Ходімо.
Боже, дайте їм хоч іще трошки поговорити.
-Час не на їхньому боці. -Вони спеціально це роблять?
Я повернулася.
-Думаю, ти підеш із Вон Іком. -Що?
Думаю, ти підеш у Рай.
-З ким? -Що таке?
-Що? З Вон Іком? -Ти плачеш?
Ні.
О ні. Що сталося?
Що відбувається?
-Вона плаче? -Мабуть, засмутилася.
-Точно. -Мабуть, вона засмутилася.
Так, справді.
О ні.
Не хочу туди виходити.
-Поплач тут. -Гаразд.
Не сумуй.
-Я піду туди. -Гаразд.
Гадки не мала, що врешті плакатиму тут.
Але ти досі плачеш.
Що таке? Розчарувалася?
У нас був час на розмову.
-Тож я пішла і поговорила з ним. -Із ким?
З Вон Іком.
А потім з Мін У.
-Ти розриваєшся між ними? -Я би так не сказала.
Річ не в прийнятті рішення.
Просто хочу мати шанс на розмову, а час завжди не підхожий.
Коли з кимось говориш, видно, чи слід щось розвивати.
Я справді не хочу…
Не хочеш іти?
-Я хочу відпочити. -Зрозуміло.
Просто це розчаровує. От і все.
Але я не думаю, що сьогодні Вон Ік обере Сі Ин.
-А якщо обере? -Не обере.
-Думаю… -Я це знаю.
-Просто ти так хочеш. -Ні, серйозно.
-Він уловив почуття Сі Ин. -Так.
Думаю, він зрозумів, що вона має на увазі, коли вони до цього говорили.
Він швидко схоплює.
Але він все одно візьме її в Рай і докладе зусиль, щоб завоювати її серце?
Чи поважатиме її почуття?
-Це вирішувати Вон Іку. -Так.
Сподіваюся, Вон Ік візьме Ха Біна.
-Серйозно. -Я теж.
-Нехай візьме Ха Біна. -Ти така зла.
-Нехай ідуть і нап'ються. -Точно.
І поговорять про свої справжні почуття.
Переможець обирає першим.
-Так, Гван Хі. -Із трьох…
Ні. Кого він обере між двох?
Хе Сон.
-Хе Сон? -Так.
Той Гван Хі, якого ми знаємо, мав би обрати Мін Чжи.
Хе Сон не була проти того, щоб він обрав Мін Чжи.
Вона була надто не проти.
Гван Хі був цим спантеличений.
Гадаю, це вплинуло на нього.
Чи залишаться вони зрештою разом?
-Серйозно. -Цього разу він піде з Мін Чжи.
І вони оберуть одне одного останнього разу.
Мені це важко уявити.
Не можу дочекатися, щоб дізнатися.
Зараз ми визначимо пари, які потраплять на побачення до Раю.
ЛІ ГВАН ХІ
ПАК МІН ГЮ
СОН ВОН ІК
Починаючи з Лі Гван Хі, який фінішував першим,
оберіть людину, з якою ви хотіли б вирушити до Раю.
Не можу дочекатися.
-Цікаво, хто це буде. -Мені теж.
Кого, на вашу думку, обере Гван Хі?
-Думаю… -Мін Чжи?
Мабуть, обере Мін Чжи.
Чи, може, Хе Сон.
Мін Чжи або Хе Сон.
Людина, з якою я хотів би
вирушити в Рай…
Думаю,
ти подобаєшся мені найбільше.
-Я? -Так.
Під час мого перебування тут…
Ти справив на мене найбільший вплив,
з тобою я відчула безліч різноманітних емоцій.
Чому ти не показав мені, як почуваєшся?
Якби я говорив із іншою дівчиною…
Я б усе одно підійшла і попросила про розмову.
Тепер мені цікава твоя робота.
Моя?
-Я казала тобі, що люблю відвертість, так? -Так.
Я досі вважаю тебе найбільш привабливим.
-Мене? -Так.
У будь-якому разі зараз мене найбільше тягне до тебе.
Коли ти впала під час гри, я хвилювався за тебе.
Такі в мене почуття до тебе.
Людина, з якою я хотів би
вирушити в Рай…
З тобою я можу бути собою.
Я зараз нічого не вдаю.
Цього разу відчувається інакше.
У НАСТУПНІЙ СЕРІЇ
Тепер справа за тобою.
Я можу бути з тим, хто мені до вподоби, тож намагатимуся.
Я тобі все проясню.
Ідеш спати?
Гарно?
Рай для мене багато не значив. Але сьогодні все геть по-іншому.
Я відчув дещо особливе.
Мені було вкрай важко тебе розкусити.
Було важко мати впевненість.
Хочеш спати в одному ліжку?
Гаразд.
Я достойна жінка?
Так, ти, безперечно, приваблива.
Я сумувала за тобою.
Ти на мене подивишся? Ти більше на мене не дивишся.
Тобі треба, щоб була якась напруга.
Була ще одна людина, з якою я хотів поговорити.
Та після цієї розмови я вирішив цього не робити.
Я наблизився до прийняття остаточного рішення.
Гадаю, я визначився.
Переклад субтитрів: Ганна Волошина