SZINGLIK POKLA
Azt hiszem,
téged kedvellek a legjobban.
- Engem? - Igen.
Eszméletlen!
Az ittlétem alatt…
Hogy is mondjam?
Te voltál a legnagyobb hatással rám,
és a legkülönbözőbb érzelmeket váltottad ki belőlem.
Azt hiszem, azért voltam rád mérges,
- mert féltékeny voltam. - Értem.
Ezért történt.
Mondjuk részben.
A puszta tény, hogy más nők is érdekelnek, féltékennyé tett.
- Szóval… - Amikor
azt mondtam, érdekel Gyu-ri?
Igen, mert azt hittem, egyértelmű volt, hogy tetszel,
de te mégis hajkurászni akartad a nőket.
Vagyis a féltékenység váltotta ki a dühöt.
Csodás ez a nő!
- Igen. - Nagyon.
Még bájosabb lett.
Igen, értem.
Ha nem tetszettem volna,
nem méltattál volna figyelemre, nem okoztam volna csalódást.
Így igaz.
- Ami engem illet… - Oké.
…egy kicsit haragudtam rád, mióta visszatértünk a Paradicsomból.
- Rám? - Vagyis…
nagyon jól éreztem magam veled, beleértve a közös reggelit is.
De mióta visszajöttünk onnan,
a viselkedésed és a beszédmodorod
teljesen megváltozott a paradicsomihoz képest.
Értem.
Mintha…
Néha úgy éreztem,
nem magadat adtad a Paradicsomban.
Értem.
Ez nem a valódi éned, igaz?
- A mostani? - Igen.
De, ez a valódi énem.
- Ő tényleg ilyen. - Igen.
- Őszintének tűnik. - Igen.
- Ő viselkedik a legegyenesebben. - Ja.
Egészen más vagy most, mint amikor velem voltál.
Mindkettő én vagyok.
- Mennyiben vagyok más? - Azt mondod, más vagy…
- társaságban? - Mások előtt…
Mennyiben tűntem másnak a többiek körében?
Mondjuk, tetszel Ha-binnek vagy Won-iknak.
Nem nagyon engeded közel őket.
- Értem. - Arra gondoltam,
hogy falat építesz maga köré.
- Én? - Így éreztem.
Ez fura megjegyzés volt.
Nem értem, mit beszél.
Mindig így csűri-csavarja a dolgot Ha-jeonggal.
Emlékeztek a beszélgetésükre a szálláson?
Ha-jeong tényeket sorolt fel, őszinte volt vele,
de a srác mindig elterelte a beszélgetést.
Buta lehet?
Gwan-hee buta?
- Gwan-hee… - Egy kicsit…
- Nem érti a lényeget. - Furi.
Arra gondoltam,
hogy falat építesz magad köré.
- Én? - Így éreztem.
Ők nem érdekelnek.
Ez azért van, mert nem tetszenek?
Igen.
Veled nem vagyok ilyen, ugye?
Velem másképp viselkedsz.
Pontosan.
Eléggé tetszettél már nekem,
így nem is akartam mással beszélni.
Oké, értem, mit mondasz.
Oké.
Biztos vagyok benne,
hogy nem volt könnyű elém állnod.
Kösz, hogy elmondtad.
Akikkel beszéltem, azt mondták,
nem igazodnak ki rajtad,
- nem tudnak rólad semmit. - Értem.
Ezen elgondolkodtam.
A helyzet az, hogy ma döntöttem el a dolgot.
És miért épp ma volt a döntő pillanat?
Úgy véltem, nem vagyok őszinte az érzéseimet illetően,
és rosszul éreztem magam.
Én alapvetően nem ilyen vagyok, és mióta idejöttem…
Nem akarok megbánni semmit.
Elmondom majd neked,
hogyan döntöttem.
Ha téged választalak,
szólok neked.
De akkor is, ha nem.
- Oké. - Jól van.
Tudtam, hogy Ha-jeong nem szélkakas.
Őszinte és egyenes volt.
Tudjátok, mit?
Az elején nem tartottam sokra Ha-jeongot.
Dühös vagyok magamra.
- Bocsánatot kérek tőle. - Olyan bájos!
- Tartozom neki ezzel. - Csodás nő.
De most komolyan,
teljesen őszintén elmondta neki, hogy érez iránta.
A fiú meg is hatódhatott volna.
Úgy láttam,
hogy amikor Ha-jeong kitárulkozott Gwan-hee előtt,
akkor a fiú kínosan érezte magát, mint aki nem viszonozza mindezt.
- Én is észrevettem. - Zavarban volt.
Min-ji foglalta le minden gondolatát.
- Szerintem is. - Ja.
Remélem, eljut Min-jivel a Paradicsomba.
- Hogy megbizonyosodjon? - Hogy elrendezze a dolgokat.
Ki tetszik neked?
- Nekem? - Igen.
Nehéz dönteni.
Hye-seon is nagyon helyes.
Azt mondod?
Nagyon, de fogalmam sincs, hányadán állunk.
Ráadásul Ha-jeong épp most mondta el, hogy tetszem neki.
Ha-jeong?
Ez is nyomaszt.
Igen.
Kavarognak a gondolatok.
Jót beszélgettetek?
- Hogy mi? - Igen.
Elmondtam, hogy tetszik.
Gwan-heenek?
Megkönnyebbültem, hogy megosztottam vele.
Így már felhőtlenül tudom élvezni a hátralévő négy napot.
Jin-seok értetlenkedett, mert nem azt csináltam, amit mondtam.
- Igen, ez… - Csalódott volt.
Ez valójában érthető, ha beleéled magad a helyzetébe.
Igen, de akkor is felzaklat.
Azt mondta, ismerkedjek.
Esélyt ad neked is.
De miért most? Ilyen későn?
- Így érzed? - Igen.
Talán nem késő még megoldani a dolgot. Légy jó hozzá!
Szerintem ő nem ezt akarja. Másfelé kacsintgat.
Ne idegesíts már!
Megőrjítesz!
Egyértelműen megfogalmaztam az érzéseimet.
Ne elégedj meg ennyivel!
Ne csak beszélj róluk, hanem cselekedj ennek megfelelően!
Könnyítsd meg számára a dolgot!
De az kimerítő.
Eddig alig tettél valamit.
- De ez fárasztó, nem ilyen vagyok. - Nekünk is.
Még olyat is mondtam, hogy hiányzik.
Ez nem elég.
Min-kyunak is mondtam egyszer, hogy nagyon hiányzik.
Ez jó, Ha-jeong.
De…
- Ez nem elég? - Nem.
- Csak pár napunk van. - Igen.
Ha ennyiben hagyod, nagyon meg fogod bánni.
Sajnálni fogod, hogy nem követtél el mindent, hogy elcsábítsd őt.
Ez igaz.
- Értékes tanácsot adott. - Te jó ég!
PARADICSOM CHOI HYE-SEON ÉS SON WON-IK
- Látjuk innen a tengert! - Azta!
Gyönyörű!
Mesés!
Csodás a naplemente!
Gyönyörű!
Nagyon szép.
- Tökéletes volt az időzítés. - Kivártuk a pillanatot.
Nagyon szép!
- Finom az illata! - Jó étvágyat!
Kóstold meg!
- Milyen? Finom? - Nagyon.
- Nem jó? - De igen.
Végre megtudhatjuk egymás korát és foglalkozását.
Úgy van.
Nem azt mondom, hogy idősebbnek látszol, de nem is vagy fiatal.
Úgy saccolom, 26?
- Mi? - Semmi.
Igen, azt hiszem 26 vagy.
- Eltaláltad. - Igen?
- Igen. - Annyi vagy?
Igen.
Tényleg 26 vagy?
Gondolom, idősebbnek néztél.
Nem is.
Szóval 26.
Szerinted én mennyi vagyok?
Annyi, mint én.
- Tényleg? - 1998-as.
1993-ban születtem.
- Értem. - 31 vagyok.
- Igen? - Igen.
Ez meglep.
- Tényleg? - Meglepődtem.
- Ne kamázz! - Nem is.
- Komolyan? - Igen.
Fiatal vagy a korodhoz képest.
- Te 1998-as vagy? - Igen.
Érettebbnek tűnsz.
- Egyidősek lehetünk? - Nem egészen.
De sokkal érettebbnek tűntél a viselkedésed
és a gondolkodásmódod alapján,
úgy saccoltam, hogy a húszas éveid végén jársz.
Értem.
Így nehezebb megtippelni a munkádat.
Ingatlanos vagyok.
Ingatlanügynök.
Igen?
- Tudod, mi az? - Igen.
- Ingatlanügynök vagyok. - Király!
Én még egyetemre járok.
- Igen? - Igen.
Oké.
Komolyan?
Jó étvágyad van.
Tudom. Főleg ma.
Amikor először jártam a Paradicsomban, nem nagyon ettem.
Most nem vagyok olyan feszült.
- Az jó. - Igen.
Amikor megnyerted ezt a lehetőséget,
azt hittem, Gwan-heet fogod választani, hogy együtt lehess vele.
Gwan-heet?
Nem így érzek, legalábbis most nem.
Értem.
- Mehetünk? - Igen.
- Finom volt a vacsora. - Igen.
Gwan-hee és te egymásra hangolódtatok?
- Azt hittem, igen. - Oké.
De Gwan-hee szerint másképp viselkedtem vele
a Paradicsomban, mint amúgy.
Akkor úgy hitte, egyáltalán nem vagyok az esete,
de a Pokolba visszatérve meggondolta magát.
Szóval nem tudom, mi van.
Akkor sok mindent mondott, ami arra utalt, hogy kedvel.
Már nem is tudom, mit érez.
Ő most árulta el.
Ez a randi nem kettejükről szólt.
Won-ik Gwan-heeről kérdezgette.
- Nem volt semmi romantika. - Nem.
PARADICSOM KIM GYU-RI ÉS CHOI MIN-WOO
Király ez a hajó!
Igaz?
Ütközőpárnák!
Egy pillanat!
Jó nagy hézag van itt.
Menjünk!
Odanézz! De klassz!
Mennyi kaja!
- Kérsz egy pohárral? - Igen.
- Öntök egy kicsit. - Oké.
- A szemem… - Vigyázz!
Oké.
Most jó?
Biztos zavart téged.
- Ott volt egy hajszál. - Igen, zavart.
Valami volt ott.
Mindig talál valamit a másik arcán.
Amikor Min-woo randizik,
mindig olyan, mintha egy romantikus filmben szerepelne.
- Olyan szép! - Igen.
A Pokolból is gyönyörű a kilátás,
- de ez egész más. - Teljesen.
De tényleg.
Pár pokolbeli nap után most olyan, mintha álmodnék.
A tegnapi nap jó lehetett.
Nagyon vidám voltál.
Jólesett a dolog.
Mert igazából nem tudtam feloldódni.
Mindenki azt mondta,
- hogy csendes és zárkózott voltam. - Igen.
És ezért mindenki kíváncsi lett rád.
Igen.
Hány éves vagy?
- Én? - Igen.
Én 24.
Huszon…
Meglepődött.
Ő a legfiatalabb.
- Szóval 24? - Igen.
- 2000-ben születtél? - Igen.
Az ezredfordulón.
Értem.
Én mennyinek tűnök?
Úgy 25 körül?
Én 28 vagyok.
Komolyan?
Tényleg?
Sokkal fiatalabbnak látszol.
De a kor valójában csak egy szám.
Ez igaz.
Csak egy szám.
Most már sokkal jobban feloldódtál az első naphoz képest.
- Igen? - Most hogy jóban vagyunk,
beszédesebb vagy.
Motyogtam egyáltalán valamit?
Nem is a motyogásról van szó…
- Izgultam? - Igen.
Elkezdtem beszélgetni emberekkel,
így már jobban érzem magam.
- Segített feloldódni. - Igen.
Kivel beszélgettél?
Si-eunnal egy picit.
És tegnap Min-jivel.
- Értem. - Velük.
És a többiek? Velük nem beszéltél?
Nem.
Csak velük.
Biztos érdekelnek a többiek.
Engem?
Már megvan, hogy kiket szeretnék jobban megismerni.
- Nem mindenkit. - Kit?
Ki az a valaki?
- Hogy ki az? - Igen.
- Okosan válaszolj! - Igen.
Vagy inkább hallgass!
- És te? - Én?
- Igen. - Ezt megúsztad!
Én azt mondanám…
Téged.
- Engem? - Igen.
Mi másért hoztalak volna ide?
- Kínos neki. - Kutyaszorító.
- Látni az arcán. - Kellemetlenül érinti.
Engem csak te érdekelsz.
Ahogy megláttalak, éreztem valamit irántad.
Bár elég sok fiúnak tetszem,
de gyakorlatilag
nincs senki, aki lázba hozna.
Úgy értem, nem hiszem…
Nincs igazán senki, aki…
- Érdekel? - Igen.
Téged az első nap kinéztelek.
Igen.
És akkor is téged választottalak, amikor Min-kyu odajött.
Emberi dolog, de amikor láttalak elmenni vele,
nagyon csalódott voltam.
Értem.
És utána?
Próbáltam beszélni veled, de…
Micsoda? Ne kamázz!
Illetve gondoltam rá, de tényleg.
De a félénkségem miatt nem tettem meg.
És utána sem találtam a megfelelő alkalmat.
Mivel ismerjük Min-woo érzéseit,
ez a beszélgetés nem vezet sehová.
- Csodás a kilátás! - Ugye?
Még sosem voltam ilyen helyen.
Lett volna valaki, akivel szívesen jöttél volna ide?
Csalódtál…
- Hogy? - …mert én választottalak?
- Csalódtam-e? - Igen.
Nem, ez csodás élmény és remek emlék lesz.
Min-woo nem reagál pozitívan.
Élmény és emlék?
A lány is érezte.
Gyu-ri gyors felfogású.
Igazán kíváncsi voltam rád.
Ha nem érzem azt, hogy egy hullámhosszon vagyunk, akkor nem érdekel az a személy,
semmit nem akarok csinálni vele.
Nem szeretnék lenni akárkivel, szóval…
Hat fiú van?
A többi srácot…
kihúztam a listámról.
Ennyi.
Min-woo és Si-eun kerülik egymást,
pedig szeretnének együtt lenni.
Nem jön össze.
Van köztük valami, de…
- Semmi nem történik. - Igen.
Gyu-ri egyértelműen nyilatkozott.
Lehet, hogy Si-eun jobban tetszik neki,
de Gyu-ri is szóba jöhet még.
De látszik, hogy Gyu-rinak jobban tetszik Min-woo,
összehasonlítva azzal, ahogy Min-kyuval viselkedett a randin.
- Ő irányította a beszélgetést. - Igen.
- És aranyosnak tartja. - Igen.
PARADICSOM SI-EUN ÉS MIN-KYU
Ez nehéz.
Nem könnyű az élet.
Kíváncsi vagyok rájuk.
Vajon mit csinál most Min-woo és Gyu-ri?
A jakuzziban vannak?
- Lehet. - Vajon mi ott a helyzet?
Ha változást fogok érzékelni visszafelé a helikopteren,
nagyon szomorú leszek.
Azt hiszem, ennyi.
Aránylag jól voltam,
de minél többet beszélgetünk,
annál jobban úgy érzem, hogy bele vagyok zúgva.
- Te belé? - Igen.
Nem volt ilyen rossz.
A Paradicsom jó hely, de repül itt az idő.
Mintha szerelmi bánatom lenne.
Rád ragasztottam.
Tényleg azt gondolom, hogy beszéljen másokkal is,
hogy ne bánjon meg semmit.
Talán úgy rájön, hogy még jobban kedvel.
Segít neki eldönteni a kérdést.
- Biztos vagy magadban? - Igen.
- Hogy te vagy a vonzóbb? - Igen.
Sokkal szebb vagyok.
Vagyis remélem.
Aludni akarsz?
Kéne.
Jobban érezted ma magad, mint tegnap?
Igen, de mi már eltöltöttünk egy éjszakát a Pokolban.
Igen.
Vagyis fesztelenebbül éreztem magam veled.
- Én meg… - Igen?
…annyi mindent akartam kérdezni tőled,
és a mai randi során választ kaptam egy csomó mindenre.
- Igen? - Igen.
Te is így érezted?
Igen, sokat beszélgettünk.
Örülök, hogy lehetőségem adódott rá.
Igen.
Már nem vagyok olyan feszült.
Gondoltál arra, hogy megszólítasz?
- Hát… - És ha nem hívlak el ide?
Te is nagyon aktív voltál.
Ez igaz.
Mi van?
Aranyos vagy.
Azta!
Jó éjt!
Neked is, Min-woo!
HATODIK NAP
Micsoda hullámok!
Fussunk hat-hét kört!
- Fussunk? - Igen.
- Gyere! - Menjünk!
Három zsemlét fogok reggelizni.
És sok tejet.
- Mártogassuk bele a zsemlét! - Jó.
Jó edzés volt. Beleadtunk mindent.
Igen.
Akkor együnk!
- Mossuk meg az almát! - Jó.
- Jó reggelt! - Szia!
Elhidegült volna? Hallottátok ezt a hangnemet?
Min-young odamegy a sráchoz.
- Helló! - Az első ébresztés… Vagyis…
- Az első reggelim a Pokolban. - Igen?
Tényleg? Én igen.
- Almát? - Kösz.
Szia, újonc!
Nem látok rendesen.
Tudod, miért? Elveszett a kontaktlencsém. Beleesett a lefolyóba.
Csak az egyik van meg.
- Láttad, hogy kacsintott? - Ja.
Ez a csábereje.
- Igen? - Tudja, mit csinál.
- Ügyes. - Az.
- Igazi mestere a dolognak. - Úgy van.
Ez tök simán ment.
Nem könnyű megcsinálni.
Elveszett a kontaktlencsém. Beleesett a lefolyóba.
Csak az egyik van meg.
Jaj, ne!
- Jin-seok még jobban belezúgott. - Igen.
Azta!
- Kérek egy kis vizet. Jó reggelt! - Szia!
Rákacsintott Jin-seokra, majd leült Gwan-heehez.
Van benne valami.
Micsoda?
Mondtam, hogy nem látok jól.
- Én… - Király!
- Ha-jeong! - Igen?
- Jól érzed magad? - Igen.
- Biztos? - Nem nézek ki túl jól.
Ezt mondják.
Nyugodtnak tűnsz.
Igen?
Általában ilyen vagyok.
Ja.
- Ne már! - Nem tudják, hogy érez.
Milyen meleg van!
- Igen. - Ezért hívják Pokolnak.
- Támaszkodj rám! - Kösz szépen!
De meleg van!
- Nincs itt senki? - Pihenj le!
- Szia! - Pá!
Szia!
Mindenki…
- Sziasztok! - Milyen volt?
- Hogy sikerült? - Meséljetek!
Úgy szeretném tudni!
Nagyon csini vagy.
Mit csináltatok?
Mi volt? Jól éreztétek magatokat?
- Mi? - Korán lefeküdtünk.
- Igen? - Nagyon korán.
Nem volt semmi.
- Tegnap egy hajón voltunk. - Komolyan?
- Biztos klassz volt. - Ez szuper!
Néztük a naplementét.
Igen?
- Gyönyörű volt. - Gondolom.
De tényleg.
Meggondoltad magad?
Vagy nem?
Jobb volt, mint gondoltam.
Igen.
Először…
Azt hitted, kuka a gyerek?
Azért választottam először Min-kyut,
mert azt hittem, jól fogunk szórakozni.
De most fesztelenebbül viselkedtünk,
hisz már máskor is voltunk együtt,
szóval az egész sokkal jobban sikerült.
Még nagyobb élmény lenne, ha jobban összebarátkoztok.
Az tuti.
Nagyon jó volt.
Milyen volt Gyu-ri? Mit gondolsz róla?
Megismertem egy új oldalát, így a dolgok egyre bonyolultabbak.
Kiderült, hogy bájos és mosolygós lány.
Tényleg?
Nagyon jól éreztem magam vele
- a Paradicsomban. - Igen?
Tetszett neked Gyu-ri?
Igen, az elején.
Az első benyomásnál őt választottam.
De aztán idejöttünk,
és láttam, milyen népszerű,
én meg nem vagyok az a csacsogó típus.
És akkor ő választott engem,
így lehetőségem nyílt a beszélgetésre.
Eddig ki tetszett a legjobban?
Si-eunt akartam megismerni.
- Si-eunt? - Igen, őt.
Amikor beszélgettünk…
Őszintén beszélt az érzéseiről.
Ő kezdeményezett,
és úgy éreztem, megvan köztünk a kémia.
Hát ezért.
Milyen volt?
- Mit csináltatok? - Itt?
- Tegnap… - Itt, a Pokolban?
- Hát… - Jó volt?
Az volt a pasikkal…
Jin-seok olyan…
- Jin-seok? - Igen…
Vacsoráztunk, és feltűnt…
Hogy Min-young meg ő közel állnak?
Mindenki azt hiszi, hogy összejöttek.
- Ne zavarjon téged. - Jó.
Ma még fogok vele beszélgetni,
és ha ő tetszik a legjobban,
egyszerűen elcsábítom.
- Lecsapom a kezéről. - Világos.
Igen.
De Gwan-heevel is jól elvoltam.
Először úgy tűnt,
hogy Gwan-hee leráz engem, mert nem tetszem neki.
- Hogy mondjam? - Ilyen a srác.
Azt gondoltam, hogy már van választottja.
És azt hittem, hogy csak zavarom őt,
amikor másvalakivel jól mennek a dolgai.
De kiderült, hogy ő ilyen.
Nem éreztem azt, hogy eldöntötte volna.
Velem egy kicsit másképp bánik, mint a többiekkel,
szóval értetlenül állok.
Igazad van.
Engem sosem ugratott úgy, ahogy a többieket.
Ezért nem értem a dolgot.
Hye-seon jól érezte magát Won-ikkal?
Feltehetően.
Hye-seon kedveli Won-ikot.
- Mi? - Tessék?
- Hogyan? - Mi?
Így láttad?
Hye-seonnak tetszik Won-ik.
- Tényleg? - Mindig rá figyel.
Látom, hogy odáig van érte.
- De komolyan. - Egyértelmű.
Mi?
- Micsoda? - Ne már!
Ezzel nagyon mellélőttek.
Miért gondolják ezt?
Te vagy Won-ik, én meg Hye-seon.
Amikor ettünk…
- Igen? - És a fiú szeletelt valamit…
Tök jól utánzod.
Nagyon jó.
- Pont ilyen. - Mindig így csinál.
Direkt figyeltem őt.
Te is azt mondod, hogy Hye-seon…
Igen, a visszafelé úton érzékeltem.
- Biztos így van. - Mit láttál?
Hogy is mondjam?
Ahogy ránézett, amilyen jeleket küldött felé.
A nem verbális kommunikáció.
Ez volt a megérzésem.
Ne mondj olyasmit, amiben nem vagy biztos!
- Milyen megérzés? - Ilyenek a pasik.
- Tökre kivagyok. - Vagyis…
Teljesen egyértelmű.
Hát ez idegesítő.
A férfiak nem értik a nőket.
Szerintem sem.
Hogy gondolhatták?
Légből kapott dolog.
- Le vagyok döbbenve. - Honnan szedték?
Mi azért mindent látunk.
- Igen. - Ha ott lennél…
- Igazad van. - Akkor is…
Min-kyu csak elfogadta a dolgot.
Ha-bin látja rosszul.
Teljesen félreértette a dolgot.
És álhíreket terjeszt.
Igen.
A gond az, hogy Gwan-heet felidegesítette.
- Igen. - Ez a baj.
- Rosszabb. - Miért?
Gwan-hee érzései napról napra változnak.
- Most újra megingott. - Lehetett látni.
Most mi lesz?
Ma a férfiak fognak megküzdeni egy paradicsomi randiért.
Azta!
Kérlek, menjetek a sziget túloldalára!
A túloldalra?
- Mi lesz a kihívás? - Nem tudom.
Mi a fenét kell csinálnunk a másik oldalon?
- Fogalmam sincs. - Mi?
Ez jó kis emelkedő…
Nem megmondtam? Ez a sziget sokkal rosszabb.
- Jó, hosszú séta. - Ez az igazi Pokol.
- Az igazi Pokol. - Mi van itt?
Nagyon dimbes-dombos,
és az utak sárosak és kavicsosak.
Ez egy kész túra.
- Mi van ott? - Zászlók.
- Ja.
Milyen játék lesz?
Verseny lesz!
- Verseny? - Tyűha!
Futóverseny lesz onnan ide.
Ki kellett volna hagynom a futást.
Ez őrület!
Szinglik!
Ma a férfiak fognak megküzdeni egy paradicsomi randiért.
Az első három helyezett a helyezés sorrendjében
kiválaszthatja azt a nőt, akivel szívesen menne a Paradicsomba.
Izgulok.
- Veszíteni fogok. - Elmondom a szabályokat.
Három zászló van a dombtetőn.
A sípszó után
a férfiak elrajtolnak a vonalról, és elfutnak a zászlókig.
- Jaj! - Futóverseny?
Az.
Mennyit kell futniuk?
- Jaj! - Hosszú a táv.
- Messzire. - Akár egy maraton.
Egy maraton.
Ne már!
Az első három férfi, aki felkapja a zászlót,
lesz a három győztes az érkezés sorrendjében.
Min-kyu és Gwan-hee párharca várható.
A kosárlabdázó a parti őr ellen.
- Úgy tűnik. - De lehet,
hogy Ha-bin futóbajnok.
- Mi? - Nem tudjuk.
Ez lehet a foglalkozása.
Lehet, hogy atléta.
- Még nem tudhatjuk. - Nem.
Az is lehet, hogy profi futó.
Egyszerre indulnak?
Őrület!
Jin-seok mondta, hogy nem jól fut.
Inkább a súlyemelésben jeleskedik.
Szerintem Min-woo és…
- Igen. - Min-woo és Ha-bin.
Gwan-hee profi sportoló.
Igazad van.
Kérlek, álljatok a rajtvonalra!
- Istenem! - Hajrá!
- Sok szerencsét! - Kösz.
Vigyázzatok!
Csak egy verseny,
- de a büszkeségük a tét. - Így van.
Nehéz hegynek felfelé futni.
Nézzük meg, hogy festenek, amikor célba érnek.
Ez fontos.
- Nem mutathatják, milyen fáradtak. - Ja.
Nem szabad kimutatni.
A sípszó után kezdjetek el futni!
Felkészülni!
- Nehéz lehet ennyit futni. - Messze van.
Te már csak tudod.
- Nekünk tök könnyű volt. - Igaz?
Felkészülni!
Hárman kiugrottak.
- Elindultak. - Istenem!
- Igen? - Te jó ég!
- Jaj! - Izgulok.
- Én is. - Nézni se bírom.
- Nagyon gyors. - Gwan-hee.
Tudtam, hogy jó.
Baromi gyors.
- Ha-bin a második. - Mi?
- Szerintem sportoló. - Ő a második?
Biztos, hogy atletizál.
Nem bírom.
Fáj a térdem.
Jin-seok.
Jó kifogás, Jin-seok.
Semmi gond.
- Spórolj az energiával az udvarlásra! - Ja.
- És visszanézett! - Azta!
- Tyűha! - Mekkora arca van!
Ha-bin elfáradt. Nem bírja.
Atyaég! Ha-bin!
- Megy a harc a harmadik helyért. - Won-ik és Ha-bin közt.
Hajrá, Ha-bin!
- Gyerünk, Ha-bin! - Igen!
Mindjárt célba érnek.
Látod őket?
- Vajon ki győz? - Nem bírom!
Már itt vannak?
- Hallom őket. - Én is.
Egy narancssárga gatya!
Rosszul láttam.
Gwan-hee az.
Gwan-hee.
Ez király!
- Szuper volt! - Ja.
- De tényleg. - Eszméletlen!
ELSŐ: LEE GWAN-HEE
Gwan-hee.
Nagy fölénnyel nyert.
MÁSODIK: PARK MIN-KYU
HARMADIK: SON WON-IK
Won-ik megcsinálta.
- Sportos a srác. - Tehetséges.
Mert edzett.
Szép munka, srácok!
Jin-seok be sem ért.
Sétálgat?
Mit csinál Jin-seok?
- Csak sétál. - Igen.
Tényleg? Talán lesérült.
- Jin-seok. - Jaj!
Sétálgat.
- Bicegnie kéne. - A térdére kéne fognia.
- Tényleg sétál. - Anyám!
Ott sétálgat.
Jin-seok.
Gratula!
Nem bírta a térdem.
Ja, mondta, hogy rossz a térde.
- Hogy? - Kire kacsintott?
Min-youngra?
Azta!
Miért kacsintott rám?
- Ez tök gáz. - Mi?
- Mi történt? - Rákacsintott.
Nem is láttam.
Hullafáradtak.
Gyorsak voltatok!
- Szuper gyorsak! - Ez igen!
Tök vicces volt a fejpántja, de piszok gyorsan futott.
Tetszett nekem.
Gwan-hee sportoló,
tudtam, hogy első lesz.
Jó lenne a Paradicsomba menni Gwan-heevel…
De bizonytalan vagyok még.
Vajon kit fog választani?
Tippelni sem tudok.
- Fontos döntés előtt áll. - Igen.
A választása rávilágít arra, hogy kihez húz a szíve.
- Egyértelmű lesz. - Igaz.
- Csak három nap van. - Igen.
Hye-seon, Ha-jeong vagy Min-ji lesz, nem?
- Igen. - Ja.
- Még nem volt Min-jivel a Paradicsomban. - Igaz.
De hallott egy s mást, ami megingathatja.
Mindentől függetlenül,
ha Gwan-hee érez valamit iránta,
lehet, hogy őt választja, hogy megismerje az érzéseit.
Nem hiszem, hogy a pletyka befolyásolja a döntését.
- De… - Eléggé kikészült tőle.
- Igen. - Megrázta őt a dolog.
De ha Min-jit választja Hye-seon helyett,
örökre elásta magát Hye-seonnál.
- Szerintem is. - Igaz.
És Ha-jeong mit szól, ha Min-jit választja?
Akkor összetörik a szívem.
- Ülj le oda, ahova akarsz! - Árnyékba szeretnék ülni.
- Oké. - Ide.
Hogy mi?
Örülök, hogy beszélnek egymással.
Jó volt neked a Paradicsomban?
Úgy tűnt, hogy igen.
Hogy jó volt-e?
Inkább nyugis volt, mint jó.
De azért örülök, hogy kellemes volt.
Akartam veled beszélni, amikor visszajöttél,
de úgy tűnt, neked nincs kedved.
Ezt meg hogy érted?
- Nem néztél a szemembe. - Én?
- Te. - Kerülöm a szemkontaktust.
Ebből azt vettem ki, hogy nem akarsz beszélni velem.
De, akartam beszélni veled.
Akkor félreértettem.
És mit gondolsz?
Tudtam, hogy így fogsz dönteni, ha rajtad lesz a sor.
De amikor láttam, hogy elmész Won-ikkal,
az jutott eszembe,
te is azt akarod, hogy válasszak valaki mást.
De komolyan. Volt esély rá…
- Hogy téged válasszalak? - Tíz százalék esély.
Azért, amit előtte mondtam?
Igen, pontosan ezt gondoltam.
Fel vagy háborodva.
Emlékszel, amikor visszajöttem Ha-jeonggal a Paradicsomból?
Megkérdeztem, bántott-e téged a dolog, és úgy tűnt, hogy igen.
Úgy éreztem, azt akarod, én is duzzogjak, amikor változott a szitu.
És az történt, hogy megkérdeztem mások véleményét
veled kapcsolatban.
És mindenki azt mondta,
- hogy téged Won-ik érdekel. - Igen?
- Ezt mondták. - Tényleg?
Szóval
tökre ledöbbentem.
- Szóval… - Komolyan mondod?
Most, hogy visszajöttél a Paradicsomból,
szeretném, ha őszintén elmondanád, hogy mit érzel.
Nos, nem is tudom.
Won-ik rendes srác,
de nem tudom, hogy vonzódom-e hozzá.
- Nem tudod? - Nem.
Amikor együtt voltunk, úgy éreztem, nincs meg köztünk a kémia.
Tényleg nem tudom.
A magam módján próbáltam kimutatni az érzéseimet,
amikor tegnap elestél a játék során.
AZ ELŐZŐ NAPI VERSENYEN
Valami van a hajadban.
A hajadban.
Hye-seon. Jól vagy?
Semmit sem akartam leszedni Gyu-riról.
De amikor te elestél, én mentem oda először.
Ilyen módon akartam tudatni veled, hogy mit érzek.
Olyan dologgal, amit csak te vehettél észre.
- Észre is vettem. - A hat nő közül
csak te vehetted észre.
Megdöbbentem, amikor ezt mondták.
Azt akarom mondani, hogy te tetszel a legjobban.
Amikor elestél a játék során, aggódtam érted.
Amikor együtt eszünk, és te nagyon csendben vagy,
akkor is aggódom.
Így érzek irántad.
Nem azt mondom, hogy nem vettem ezeket észre,
de nem akartam könnyen kaphatónak tűnni.
Ilyen a természetem.
- Értem… - Egyet tudok.
Won-ikkal összehasonlítva
téged jobban kedvellek.
Észrevettem valamit.
Másképp beszélek veled, mint ahogy Won-ikkal teszem.
Jókat hülyülsz vele?
Ő nem olyan típus.
Ettől eltekintve,
nem haragudnék, ha Min-jit vagy valaki mást választanál ma.
Mert…
Mi van?
- Megint összezavarja. - Túl magabiztos.
Mert holnap még van egy esélyünk.
- Holnap választhatjuk egymást. - Holnap…
Azt mondod, ma menjek Min-jivel,
és másokkal is még
az utolsó napig, amikor újra együtt leszünk?
Ezt mondod?
Mi már voltunk ott együtt,
inkább kiélveznéd a dolgot, és a végén talizzunk?
- Hogy… - Valami ilyesmi.
- Mit mondasz? - Azt…
- Nem gondolod, hogy megbánnád? - Mit?
Azt hittem, Min-ji vagy Gyu-ri érdekel.
- Mert… - Gyu-ri nem hozzám való.
Mondtam neked, hogy szeretném megismerni,
szóval odamentem és beszéltem vele, de ennyi.
Beszélgettünk, és számomra ennyi volt.
Értem.
Azért választasz engem,
mert a többieket nem érzed hozzád valónak?
Ilyennek tartasz?
Nem igazán.
- De… - Egyáltalán nem.
- Nem? - Nem.
Nem is tudtam, hogy ennyire odáig van Hye-seonért.
Kezes bárány lesz belőle.
- Igen. - Halál nyugodt, és nem hülyéskedik.
Azt mondta, nem haragudna, ha most Min-jit választaná.
Szerinted komolyan gondolta?
Bár ezt a tanácsot kapta, nem Min-jit fogja választani.
Van valami megmagyarázhatatlan Hye-seonban.
Nehéz megfogalmazni, micsoda.
- Az aurája? - Karizmatikus nő.
- Érezni lehet. - Igen.
Gwan-hee óvatos, nem akarja túlspilázni a dolgot.
Emlékeztek, mit mondtak, amikor először voltak a Paradicsomban?
Megbeszélték, hogy találkoznak a végén.
ELSŐ NAP
…„beszélgettem másokkal is, de szerintem
mi jobban összeillünk.”
Ez így őszintébbnek hangzik.
Egyetértek.
Találkozzunk az utolsó napon!
És megesszük a csokit, amit kaptunk az elején.
Elmondom, hogy látom.
- Nem járt a Paradicsomban Min-jivel. - Igaz.
Azt értette alatta, hogy beszéljenek minden potenciális jelölttel,
hogy kiderüljön, azután is egymást választják-e.
A lány elég biztos a dolgában.
Egy olyan srácra, mint Gwan-hee, nem szabad rátapadni,
se kiteríteni neki a lapokat.
Azt uncsinak találja.
És nem szabad túlságosan kelletni magad.
Azt sem szereti.
Hye-seon ügyesen lavírozik.
- Hye-seon… - Pozitívan reagál, de tartózkodó.
- Igaz. - Ugye?
Hye-seon ügyesen játszik, mert sikerült kiismernie.
Vagy pedig tényleg nem érdekli a srác.
Mondok mást.
Ha a srác olyan, aki meggondolja magát
egy paradicsomi utat követően,
akkor nem érdekli a lányt.
- Nem értetek egyet? - Lehetséges.
Gwan-hee össze van zavarodva, miután beszélt vele.
- Egész biztos. - Sok itt a csavar.
Nagyon izgulok.
Hogy vagy?
- És te? - Kösz, jól.
- Miért akartál beszélni? - Mert muszáj.
Kötelességednek érezted?
Nem erről van szó.
„Hú, de késő van! Beszélnem kell Min-jivel!”
- Nem így van. - Mindegy.
Dühös vagy.
- Nem is. - De.
Szerintem pipa vagy.
- Egy kicsit kínos volt tegnap. - Oké.
Te és Min-woo érdekeltetek a legjobban.
Oké.
Tehát kettőtökre koncentráltam, de Min-woo elment, és te…
Én is…
Beszélni akartam veled, de nem volt rá alkalom.
Nyugodtan beszélj! Csak hülyéskedtek a többiek.
Semmi sincs kőbe vésve.
Értem.
Úgy tűnik, hogy te már döntöttél.
Senki mellett nem tettem le a voksom.
Csak szívattak.
Nekik is mondtam. Te vagy az egyetlen,
aki Min-young mellett tetszik nekem.
Nagyon meglepődtek,
mert nem látták, hogy mással is beszélgettem volna.
Nem is beszéltem mással.
Nem beszélgetek olyannal, aki nem tetszik.
Csak azokkal, akik érdekelnek.
Senki más nem érdekel?
- Valójában nem. - Tényleg?
Nem érdekel senki.
Jelenleg senki iránt nem érzek vonzalmat.
Nem is akarok ismerkedni.
- Szeretnél valahogy megvigasztalni? - Nyilván.
- Négy napod van rá. - Szeretnék…
Hány napunk van?
- Egészen a végéig próbálkozhatsz. - Jól van, de ezen kívül
tudnod kell, hogy vonzónak tartalak téged.
- Tudom. - Ja, ugye?
- Azta! - Ez állati!
Láttátok ezt?
A flörtölés nagymestere.
„Tudom.”
Nem is úgy volt.
Nem is.
Benned nincs meg az az ártatlanság.
A srácok érzik, ha flörtölnek velük, de egy kacsintás
- szíven üti őket, nem? - De.
- Persze. Nézz rá! - Kész van a srác.
- Tudom. - Ja.
Mondtam a lányoknak,
hogy nem érdekel, rád fogok hajtani.
Mi? Nem mondhatok ilyet?
Dehogynem.
Jó velem beszélgetni?
Igen, nagyon.
Klassz.
- Persze… - Jó, ugye?
Jó veled dumálni.
- Sok jó dolgot mondtam rólad. - Igen?
Egy kicsit beleszédült.
Jin-seok elvesztette a fonalat.
- Jó futó vagy. - Igen?
- Mondtad, hogy szeretsz futni. - Igen.
Mit szólsz a helyezéshez?
Jó lett volna jobb helyezést elérni.
Első akartam lenni.
Akkor én választhattam volna először.
Ez igaz.
Igen.
Látszik, hogy Si-eun próbál elhatárolódni tőle.
Nem tudja véka alá rejteni az érzéseit.
- Másképp viselkedik vele. - Igen.
A tegnapi első és második helyezett választása
meglepett téged?
Nem annyira.
Te kivel mentél volna, ha megnyered?
- Én? - Igen.
Olyat választottam volna, akivel még nem voltam a Paradicsomban.
- Értem. - Oké.
Ha nem megyek valaki mással, talán megbánom,
- amikor a végső döntést hozzuk. - Ja.
Ezt tettem volna.
- Si-eun őszinte. - Igen.
- Azt sugallja, hogy ne őt válassza. - Igen.
- Értem. - Sajnálom Won-ikot.
Nincs sok idejük, tehát jobb ez így.
Igaz.
Szeretnék beszélni Si-eunnal és Gyu-rival is.
Oké.
Talán először Gyu-rival.
Menj! Én is beszélek Min-younggal.
Mással úgysem akarok.
- Ez Gyu-ri szobája? - Ja.
Si-eun megpróbálja elérni,
- hogy Won-ik ne értse félre a dolgot. - Igen.
- Si-eunhoz menjen! - Mit csinálsz, Min-woo?
Szabad!
Nézd, ki van itt!
Itt van Gyu-ri? Kijönnél?
Van valami dolgod?
Nekem? Dolgom?
Csak behúzódtam a nap elől. Megfognád a kezem?
Megfogta a kezét.
Nehogy meglássa Si-eun!
Nem fogja.
Érezzétek jól magatokat!
Majd nézlek titeket.
Itt az árnyék…
Ezen az oldalon.
Kösz.
Tetszik az inged.
- Ez? - Igen.
Nagyon jól éreztem magam veled a Paradicsomban.
Azóta is sokat gondolok rád, és beszélni akartam veled.
- Biztos jó volt. - Döntő szerepet játszott.
- Meggondolta magát? - Nem volt szem előtt.
Ez lehetett.
Min-woo és Si-eun rosszul időzítenek.
Veled éreztem magam a legjobban a Paradicsomban.
Az van…
Nagyon izgulok, ha veled beszélek.
Jobban izgulok, mint a többiek jelenlétében.
Így érzek.
Én is.
Tegnap közelebb kerültünk.
- Igen. - Most más minden, nem?
Összehasonlítva a pokolbeli…
- A Pokollal? - Igen, most másmilyen.
Emlékszem rá.
Nem voltam túl beszédes az első napon.
- Igaz. - Te sem.
Érdekesen alakulnak a dolgok.
Mintha újból ismerkednék veled.
És felébred benned a kíváncsiság?
Igazad van.
Csak nagyon izgulok,
mert te népszerű vagy.
- Nem is. - Megint mész a Paradicsomba.
Azt mondod?
Ma inkább itt maradnék.
- Tényleg? - Igen.
- Hát ez… - Megmondja, amit gondol.
Ma inkább itt maradnék.
- Tényleg? - Igen.
Én is ezt szeretném.
Akkor beszélgethetnénk.
Mert lassan kifutunk az időből. Kevés van hátra.
Sokkal őszintébb leszek az érzéseimet illetően.
Idővel muszáj színt vallani.
- Igaz? - Igen.
Pont ezért akartam beszélni veled.
Oké.
Ki akartam használni a hátralevő időt.
- A szemei ragyognak a szeretettől. - Igen.
Egészen más jelenség, mint Min-ji.
Átható a tekintete.
De nem is tudom.
Szerinted menni fogok?
Azt gondolom.
Mi lesz, ha megyek?
Ha elmész?
Mit tehetnék? Nem akadályozhatom meg.
Nem bírhatlak maradásra.
Ha mennem kell, kérlek, légy jó!
Úgy lesz.
Mind itt maradunk. Gondolom, csak enni fogunk.
Ne csinálj hülyeséget!
Ha elmész?
Azt kéri, ne beszéljen másokkal.
- Oké. - Igen.
Min-woo belehabarodott Gyu-riba.
A Paradicsom után.
- Tetszik neki a lány. - Igen.
Eddig mellébeszélt, nem osztotta meg az érzéseit.
De most elhívta beszélgetni a lányt.
Tetszett neki Si-eun,
de úgy tűnik, Gyu-ri is tetszik neki a paradicsomi utazás után.
- Ugye? - Mi váltotta ki?
Az esti beszélgetés?
- Az lehetett. - Igaz?
Jól érezték magukat
az ágyban, jobb hangulat volt, mint a hajón.
És amíg beszélgettek,
Min-woo folyamatosan forgolódott.
A lába közé tette a takarót,
aztán meg betakarózott.
Ja.
Fura látvány volt, de most már értem.
- Mert tetszett neki a lány. - Igen.
- A takaró… - Kába lett.
És miközben így érzett, Gyu-ri egyszer csak kibökte:
- „Aranyos vagy.” - Igen!
- Ezt mondta. - Ja!
- Istenem! - Így beszél Gyu-ri.
„Tényleg?”
Ja.
„Ettél már?”
„De aranyos vagy.”
Mindig játssza a cuki pofát.
Ezt nem bírom.
Eszméletlen!
- Min-woo odáig van érte. - Ja.
- Elvarázsolta őt. - Tisztára.
Elcsábította.
Min-kyu. Ő is olyan, akár egy kiskutya.
Kinézte magának Gyu-rit.
Menjünk be!
Dumáljunk, amíg megcsinálom a hajam.
- Mi a véleményed? - Miről?
- Mire jó, hogy itt ücsörögsz? Gyere! - Oké.
Besüti a haját?
- Stratégiai megbeszélés. - Oké.
Mi volt ez a nagy sóhaj?
Nem is tudom…
Az a baj, hogy Gyu-ri nem döntötte el,
hogy te vagy Min-woo?
Egyértelmű!
Ja.
- Ezért búslakodsz? - Igen.
Akkor állj a sarkadra, és csinálj valamit!
Nem akarom zavarba hozni.
Még ha így is lenne, legalább nem fogod megbánni.
- Ja- - Igen.
Téged ki érdekel?
- Engem? - Igen.
Ha-bin, nem?
Nem, Gwan-hee.
Mi?
- Tényleg? - Igen.
Ha akarok valamit, megszerzem.
Értem.
Meg is mondtam neki.
- Király vagy! - Miért?
Jobb bevallani neki, nehogy valaki álhírt terjesszen.
Mindketten egyvalakit néztek ki.
Megfogod azt a legyet?
Hogy tudnám elkapni? Mivel?
- Gyorsan repül, ez nem szúnyog. - Csak kapd el!
Besurrant ide.
- Itt van. - Visszajött.
Nézd, hogy mosolyog!
- Szia! - Helló! Zavarok?
- Nem. - Nem.
- Mondtam, nézzen fésülködés közben. - Elrabolt.
Behívtam ide.
Be kellett sütnöm a hajam, és behívtam.
- Unatkoztam. - Meleg van?
Igen.
- Jól lesültél. - Én?
- Napoztam és leégtem. - Hé!
Itt van egy légy!
Nagyon leégtem.
- Majd megfogom. - Tényleg?
Amikor én kértem, azt mondtad, nem tudod.
Most hogy Gyu-ri is itt van, el akarod kapni.
- Tényleg felajánlotta. - Vicces.
- Azt mondtad, nem tudod. - Kedveskedtem.
De ahogy mondtam, nagyon gyors.
- Állati! - Nem hagytad szó nélkül.
Nem bírod ki.
- Hihetetlen vagy. - Jól nézel ki hullámos hajjal.
- Igen? - Gyu-ri, beszéljünk!
Menjünk a másik szobába!
- Ott nincs senki. - Üres a szoba?
A mi szobánk üres. Nincs ott senki.
Tényleg?
Tényleg lesültem? Az nem jó.
Igen, jól lesültél.
Kapd el a legyet!
Hol van?
Megyek beszélgetni.
Ne már…
Oldd meg!
- Szia! - Ez komoly?
- Később segítek. - Nem szép tőled.
- Anyám! Ha-jeong! - Hogy nézel ki?
- Jaj, ne! - De cuki!
- Összeborzolta a haját. - Ja.
Nem semmi a csaj.
- Imádni való. - Az.
Ha bekerültél volna az első háromba,
kit választottál volna?
Nem is tudom.
Két jelölted van?
Igen, most kettő.
Igen?
Biztos jó volt tegnap.
Nagyon.
Ezért? Hatással volt rád?
Nagyon is.
Ezért jó dolog a Paradicsom.
- Si-eunnal is el kéne menni. - Hogy tudjál dönteni.
Nyernem kellett volna.
Igaz?
- Olyan sportosak. - Igen.
- De édes! - Ott van Jin-seok.
Baromi edzett, és mégsem nyert.
- Igazad van. - Visszajöttek.
- Nem túl erős a nap? - De.
Mi a helyzet?
- Csak dumálunk. - Jók a színek.
- Móka van? - Igen.
Nélkülem? Ne már!
Akarsz dumálni?
Most jöttél, és már mész is.
- Boldognak tűnik. - Felderült az arca.
- Nagyon tetszik neki. - Istenem!
- Sziasztok! - Szia!
Jó mulatást!
- Elküldök mindenkit. - Igen?
Beszélni akartam veled.
- Ja. - Olyan édesek.
Tök ciki!
- De cuki! - Megjött a hangja.
Nagyon aranyos!
Összeöltöztünk.
Igaz.
- Mi? - Miért nem jöttél hamarabb?
Won-ik feltartott.
Jó volt tegnap?
- Nekem? - Igen.
Tudod, milyen ez.
- Most cikizel? - Dehogyis!
Ugyan! Nem tenném!
- Milyen volt? - Micsoda?
Semmi különös.
Csak dumáltunk.
És jó volt?
Igen, azt hiszem.
Neked is jó lehetett. A Paradicsom eleve jó.
- Nekünk? - Igen.
Mi is csak dumálgattunk.
- Sokat beszélgettél? - Igen.
Nem gondoltam volna, hogy ma verseny lesz.
Biztos nyerni akartál.
Jók voltak a fiúk.
- Igen? - Nagyon gyorsak.
Derűs vagy ma.
- Igen? - Jól áll neked, ha mosolyogsz.
Kösz, neked is szép a mosolyod.
Csücsörítesz.
Kösz.
Jót beszélgettél Won-ikkal?
Igen.
Szerintem ma is mész.
- Úgy érzem, menni fogsz. - Nem jól időzítünk.
Kevés időnk maradt.
Ma?
- Tegnap… - Nincs sok időnk.
Ez így van.
Következik a párválasztás a paradicsombeli randihoz.
Jaj! Menjünk!
Nincs időnk.
Menjünk!
Hadd beszéljenek egy kicsit többet!
- Nem jó az időzítés. - Direkt csinálják?
Itt vagyok.
- Szerintem Won-ik elhív téged. - Mi?
Mész a Paradicsomba.
- Kivel? - Mi a baj?
- Won-ikkal? - Sírsz?
Nem.
Jaj! Mi történt?
Mi a gond?
- Sír? - Biztos mérges.
- Így van. - Tutira mérges.
Igen.
Jaj, ne!
Nem akarok így kimenni!
- Sírd ki magad! - Oké.
Ne szomorkodj!
- Odamegyek. - Jó.
Nem gondoltam, hogy elsírom magam.
De még mindig bőgsz.
Mi a baj? Ennyire rossz?
Volt egy kis időnk dumálni,
- és odamentem hozzá. - Kihez?
Won-ikhoz.
Aztán Min-wookkal dumáltam.
- Most vívódsz? - Azt nem mondanám.
Nem a döntésről van szó.
Szerettem volna dumálni vele, de rosszul időzítünk.
Ha valakivel beszélünk, rögtön látjuk, érdemes-e továbbhaladni azon az úton.
Nem akarnék…
Nem akarsz menni?
- Jó lenne pihenni. - Értem.
Frusztráló a helyzet.
Nem hiszem, hogy Won-ik Si-eunt választja.
- És ha igen? - Nem teszi.
- Mert… - Tudom.
- Ez a titkos vágyad. - Komolyan mondom!
- Tudja, hogy érez Si-eun. - Igen.
Biztos vagyok benne, hogy megértette, mit akar kifejezni a lány.
Gyors felfogású fiú.
De ennek ellenére elviszi, és megpróbálja elnyerni a lány szívét?
Vagy tiszteli az érzéseit?
- Ezt majd Won-ik eldönti. - Igen.
Remélem, Won-ik Ha-bint viszi el.
- Halál komoly! - Ja.
- Vidd inkább Ha-bint! - Gonosz vagy.
- Odamennek és jól bepiálnak. - Ja.
És beszélnek az érzéseikről.
A győztes választ először.
- Igen, Gwan-hee. - A három közül…
Nem. Kit választ kettejük közül?
Hye-seont.
- Hye-seont? - igen.
Az a Gwan-hee, akit megismertünk, Min-jit választaná.
Hye-seon nem bánná, ha Min-jit vinné.
Túlságosan megértő volt.
Gwan-hee meg is lepődött.
Szíven ütötte.
Vajon tényleg összejönnek a végén?
- Ja. - Min-jivel fog menni.
Utoljára fogják egymást választani.
Ezt nem tudom elképzelni.
Nagyon kíváncsi vagyok.
Következik a párválasztás a paradicsombeli randihoz.
Lee Gwan-hee választhat először.
Kérlek, válaszd ki azt a személyt, akivel szívesen mennél a Paradicsomba!
Nagyon kíváncsi vagyok.
- Vajon kit választ? - Kit?
Szerinted kit fog választani?
- Nos… - Min-jit?
Feltehetően Min-jit.
Vagy Hye-seont.
Min-jit vagy Hye-seont.
A személy, akivel szívesen mennék
a Paradicsomba…
Azt hiszem,
téged kedvellek a legjobban.
- Engem? - Igen.
Az ittlétem alatt…
Te voltál a legnagyobb hatással rám,
és a legkülönbözőbb érzelmeket váltottad ki belőlem.
Miért nem mutattad ki az érzéseidet?
Ha más nőkkel beszélgetnék…
Akkor is megszólítanálak.
Szeretném tudni, mivel foglalkozol.
Én?
- Mondtam, hogy őszinte vagyok, igaz? - Igen.
Te tetszel a legjobban.
- Én? - Igen.
Azt akarom mondani, hogy te tetszel a legjobban.
Amikor elestél a játék során, aggódtam érted.
Így érzek irántad.
A személy, akivel szívesen mennék
a Paradicsomba…
Veled önmagam lehetek.
Nem kell megjátszani magam.
Most máshogy érzek.
A FOLYTATÁSBAN
Rajtad múlik minden.
Összejöhetek a választottammal, ha próbálkozom.
Világossá teszem neked a dolgot.
Lefekszel?
Ugye jó?
A Paradicsom eddig nem jelentett sokat, de ma valahogy más.
Különlegeset éreztem.
Nagyon nehéz volt eligazodni rajtad.
Nem voltam biztos a dolgomban.
Aludjunk egy ágyban?
Oké.
Csinos vagyok?
Rendkívül vonzó nő vagy.
Hiányoztál.
Nézz rám! Már nem is nézel rám.
Neked életelemed a dráma.
Volt még valaki, akivel szerettem volna beszélni.
De a beszélgetésünk után már nem akarok.
Közelebb állok a végső döntéshez.
Tisztáztam magamban.
A feliratot fordította: Hegyi Júlia