ПЕКЛО ДЛЯ САМОТНІХ
Агов, Хе Сон. Іди-но сюди.
-Поговорімо. -Всередині?
Так, ходімо туди.
Я мав нагоду поговорити з усіма, з ким бажав.
-Щойно прибуде нова учасниця… -Так.
Після того, як я поговорю з нею кілька разів,
гадаю, мені все буде зрозуміло.
Гаразд.
Сьогодні я хочу бути з тобою відвертим.
-Гаразд. -І хотів би, щоб ти теж була відверта.
Відверта з тобою?
Так, хочу, щоб ми поділилися почуттями одне до одного.
Авжеж.
Що ж, стосовно мене…
Відучора я теж поговорила з усіма.
І тепер, гадаю, я все про всіх зрозуміла.
Ось як я почуваюся. Я казала тобі, що люблю відвертість, так?
Так.
Я досі вважаю тебе найбільш привабливим.
-Мене? -Так.
Я досі вважаю тебе найбільш привабливим.
-Мене? -Так.
Але, як я казала тобі в джакузі, коли ми разом були в Раю,
я вважаю, що ти маєш пізнати інших і побувати в Раю з ними.
Я відчуваю, що це необхідно, і те саме стосується мене.
Я вважаю тебе найпривабливішим, але мені досі цікаві деякі хлопці.
Є певні люди, щодо яких мені цікаво,
як усе складеться, якщо я вирушу з ними в Рай,
дізнаюся їхню професію й вік.
Ось чому я хочу піти в Рай з деякими іншими хлопцями.
Це логічно.
-Вона така чесна. -Так, цілком логічно.
Дуже відверто з твого боку.
Хай там як, такі в мене почуття зараз.
Я можу проявити ще більшу чесність, чи мені краще лишитися на твоєму рівні?
Чи хочеш, щоб я все трохи прикрасив?
Обери, що хочеш.
Будь-що.
-Без прикрашання. -Гаразд.
Адекватний рівень чесності.
Просто будь на моєму рівні.
Побачивши тебе вперше, я подумав, що ти цілком і повністю мій типаж.
От що я подумав,
та коли ми були в Раю,
я просто не міг угнатися за твоєю енергією.
Я думав, у тебе спокійний характер.
Але потім я чудово провів час із Ха Чжон.
Тож на той час Ха Чжон була моїм найпершим вибором.
Та коли я повернувся і побачив тебе,
відчуття було таке, наче натрапив на колишню дівчину.
Ха Чжон сказала, що почувалася так само.
Привіт.
У Раю було весело?
Нормально.
Ясно.
Потім ми стали командою, коли грали в гру. І…
Знову зустрілися.
Те, як я почувався під час гри…
Мені спуститися?
А ще те, як я почувався.
-Під час вечері… -Дай-но мені рису.
-Я все помітив. -Любиш листя буролистки?
Що ти намагалася дбати про мене і була дуже уважною.
І це наче запевнило мене в тобі.
Ось що я відчув.
І для більшої чесності,
ти також та людина,
яка наразі більше за інших мене приваблює.
Саме тоді я зрозумів, що ти мені справді не байдужа.
Я справді це відчув.
Але річ у тому, що коли б я не говорив із тобою,
відчував, що ти з якоїсь причини трохи засмучена через мене. Я не помилився?
Гадаю, трохи.
Що саме тебе засмутило?
Немає причини для смутку.
Я просто думала: «Овва, він такий зайнятий розмовами із іншими дівчатами».
Ось як це виглядало?
Але це правда. Ти був досить зайнятим.
Так, я хотів поговорити з Гю Рі.
-Так, точно. -Ти міг так почуватися.
Але, як я сказала раніше, чудово розумію, чому ти цього хотів.
Втім, мене справді непокоїло, що ти говорив про це з неабияким ентузіазмом.
-Ось що я відчувала. -Гаразд.
Тому ти була трохи засмучена?
-Я просто почувалася… -Ти була роздратована?
-Це трохи мене турбувало. -Турбувало? Ясно.
Не хочу намагатися щось розвинути з Гю Рі.
Я б радше подивився, як все складеться з нею за природних обставин.
-Гаразд. -І ще є нова учасниця.
Я, мабуть, поговорю з нею кілька разів, коли вдасться.
Але мене вже приваблюють троє, тож…
Не знаю, як ти це сприймеш,
але з вас трьох наразі ти приваблюєш мене більше за інших.
Якби я мав вирушити завтра в Рай
і міг обрати, з ким піти,
гадаю, я, мабуть,
пішов би з тобою.
Матиму на увазі.
Не треба. Тобі краще піти з Ха Біном.
Із Ха Біном чи Вон Іком. Просто йди, з ким забажаєш.
Хтозна? Якщо ти вирушиш у Рай із кимось іншим,
мої почуття можуть змінитися.
Мені цікаво, що я відчуватиму, якщо ти підеш.
Добре говорити про все це відверто.
-Це було дуже здорово й змістовно. -Так.
По-іншому в порівнянні з тим, коли дівчата говорили між собою.
-Вони його рознесли вщент. -Так.
Порвали на шмаття.
Особисто я подумав, що той рознос
міг змусити Хе Сон втратити інтерес до Гван Хі.
-Так. -Але, гадаю, ні.
Хіба це не вперше Гван Хі настільки ясно
говорить про свої почуття?
«Ти подобаєшся мені найбільше».
Але проблема в тому, що наразі це, може, й правда,
але щойно виникнуть інші можливості,
він може передумати.
-Тож… -Це ніколи довго не триває.
Але Хе Сон зовсім за нього не чіпляється. Вона виглядає досить розслабленою.
Не думаю, що так воно й є насправді.
Думаю, будь-яка жінка говорила б із Гван Хі так, як це робила Хе Сон.
Не думаю, що котрась із них має достатньо віри в нього,
щоб сказати, що він подобається їй найбільше.
-Упевнена, Хе Сон має до нього почуття. -Так.
Не знаю. Можливо, мені не до вподоби Гван Хі.
-Ось що я помітила, Да Хі. -Так?
Починаючи з минулого тижня, ти припинила вболівати за Гван Хі.
-Вона засмучена. -Вона злиться.
-Щойно з'являється Гван Хі. -Ні.
Не скажу, що я злюся.
Ось що я подумав, слухаючи їхню розмову.
Вона була чесна щодо почуттів до нього і своєї зацікавленості іншими хлопцями.
-Так. -Для мене це звучало, ось як.
Схоже, вона хоче оцінити інших хлопців,
перш ніж остаточно визначитися з почуттями до нього.
Той факт, що вони були такими щирими в усьому,
доводить, що вони обоє правдиві щодо своїх почуттів
і хочуть перевести стосунки на новий рівень, якщо все складеться.
Тож звучало так, наче вони обидва просили одне одного.
-Зрозуміти ситуацію. -Ясно.
РАЙ ЧХО МІН ЧЖИ, ЧХВЕ МІН У І ЛІ ЧИН СОК
Оце так масштаб.
Ходімо всередину.
-Привіт. -Привіт.
Привіт.
Отже, вони втрьох разом перебуватимуть у номері.
-Мабуть, дивне відчуття. -Дивакувато.
-Вони зайшли в халатах. -Так.
Іди вмиватися перша.
Гаразд.
Він сказав вмитися.
Він наче третє колесо на медовому місяці друзів.
Замовимо їжу. Треба щось поїсти.
Вона любить токпоккі з рожевим соусом.
Токпоккі? Вона любить гостру їжу.
Токпоккі з морепродуктами?
-Це буде для Мін Чжи. -Їй сподобається.
Замовимо це для неї.
А що ще для Мін Чжи?
Нехай для Мін Чжи буде шоколадне морозиво і шербет.
І апельсиновий сік.
Він наче тато Мін Чжи.
Це як бій за те, хто краще знає Мін Чжи.
-Бій за інформацію. -Так.
Ми замовили те, що ти любиш.
-Я радий, що ми зустрілися. -Навзаєм. Будьмо.
Чин Сок і Мін У.
Рай — це благословення.
Це точно.
Можна замовити яку завгодно їжу. Краще не буває.
Я теж хочу.
-Теж хочеш? -Так.
Бачу, як ти ласуєш, і мені хочеться.
-Це кабачок кабоча. -Кабачок кабоча?
Як довго ти не спав, коли останнього разу був у Раю?
Десь до 3:30 ранку.
Але вас тоді було лише двоє, так?
Так, ми просто довго говорили.
Про що говорили?
-Тобі цікаво? -Що?
-Мін Чжи нахиляється до Чин Сока. -Так.
-Безумовно. -Вона повністю нахилилася до нього.
Це місце може здатися Мін У ще одним Пеклом.
Не те слово.
Мін Чжи, безперечно, чесна людина.
Про що говорили?
-Тобі цікаво? -Що?
-Тобі цікаво? -Так.
Просто говорили про наші цінності й таке інше.
Це був наш перший день.
Ви хоч пам'ятали імена одне одного?
Ні, навіть не знали.
Ти ходив із своїм ідеальним типажем?
-Я? -Так.
Це була гарненька дівчина?
Вона була…
Ну, нічогенька.
Але я не мав достатньо часу, щоб проаналізувати свої почуття до неї.
Ми пішли разом до того, як я навіть міг подумати
про те, чи цікава вона мені.
У Мін У практично не було шансу навіть кілька слів вставити.
Але на Мін У чекає Сі Ин.
-У нього є Сі Ин. -Так.
Він стримується.
-Бо в нього є Сі Ин. -Точно.
ДЕНЬ 5
ПЕКЛО
-Вважаєш мене гарною? -Авжеж.
Ти не знала?
Тоді я зустріну їх упевнено.
Так, будь упевненою.
Я так схвильована!
Ось вони.
-Вони йдуть. -Де?
Де вони?
Після вас, принцесо.
Я так нервуюся.
-Ось вони. -Здуріти можна.
-Хто це? -Вони наближаються.
-Ось вони! -Ось вони йдуть!
Не може бути.
-Боже. -Вони повернулися.
О боже.
Привіт.
З поверненням.
У неї не дуже радісний вигляд.
Такий вираз не сховаєш.
Чин Соку, я за тобою скучив.
-Привіт. -Привіт.
-Вітаємо. -Привіт.
Що я одразу подумала, побачивши новеньку,
це те, що вона здалася досить милою.
Здається, вона з тих, хто милий і багато сміється.
Чин Сок ішов пліч-о-пліч із нею.
Не могла дочекатися, щоб зробити йому прочухан.
Чин Соку, я за тобою скучив.
-Привіт. -Привіт.
Народе, як ви?
Мін У, ти сяєш.
Мабуть, добре накупався.
-Було весело? -Сподобалося?
Як воно, вперше потрапити в Рай?
-Було добре. -Дуже добре?
Дуже добре.
-Твоє обличчя говорить без слів. -Дуже розслабило.
-Вони обидва так просвітліли. -Безперечно.
Обидва розслаблені й щасливі.
Авжеж. Ми попали в Рай. Аякже?
-Як вам гелікоптер? Поїздка. -Що?
Розважилися?
-Так. -Зрозуміло.
Агов, чому б тобі не назвати своє ім'я?
Привіт, мене звати Чхо Мін Чжи.
-Рада зустріти всіх вас. -Раді зустрічі.
Привітаймося по черзі.
Гадаю, кілька хлопців можуть передумати.
Може, Гван Хі.
І Ха Бін.
Думаю, Чин Сок не передумає, доки я щось не зіпсую.
Вона настільки сліпа?
Ви знаєте, про що я.
Я був надто прямолінійним?
-Я… -Так?
-Це так весело. -Що?
-Я про… -Що?
Не можу сказати.
Та ну.
Хіба Мін У не здається веселішим?
-Так. -Мабуть, він щасливий.
Він чарівний.
Хто це?
-Ха Чжон. -Ха Чжон?
-Так, це Ха Чжон. -Що вона робить?
Вона лежить із піднятими ногами.
-Вона сидить на стіні? -Так.
Якщо повернемо екран, вона сидітиме.
Точно.
Вона така чарівна.
Хіба Мін У не здається веселішим?
-Так. -Мабуть, він щасливий.
Він чарівний.
-Він милий. -Наче щеня.
-Так, милий. -Точно.
Мін У, в тебе шкіра сяє.
-У мене? -Так.
Учора ми дуже відчули відсутність Чин Сока.
Хтось учора провів чудову аналогію.
Сказав, що Мін Чжи повела з собою вовка й щеня.
-Гадаю, вовк — він. -Так, він — вовк.
-А щеня… -Хоча він не схожий на вовка.
-Вовк про неї дбав. -Він радше розлючений бик.
Хіба він не більше схожий на дикого кабана?
Та годі, чуваче.
Назви хоч когось, хто має крутий вигляд.
Чому Мін Чжи обрала вас двох?
Його було обрано через зовнішність, а я — бо я кумедний.
Ти розсмішив її за той короткий проміжок часу?
-Упевнений, в неї чудовий характер. -Так.
-Так, вона чудова. -Я зрозумів.
Я розумію, чому її обрали для зміни ситуації.
-Вона настільки класна? -Так, достойна дівчина.
-Вона інша. -Судячи з ваших розмов із нею?
-Справді? -Вона наче ковток повітря.
Гадаю, було б добре спробувати з нею поговорити.
Справді?
Хоча ми мали небагато часу,
вона намагалася підтримувати розмову.
Справді?
-Так. -Зрозуміло.
-То ось у чому ковток повітря. -Так.
-Тепер він здається таким непевним. -Гван Хі…
Гван Хі вмирає від цікавості.
-Він уважно слухає. -Так.
Але Мін Йон здавалася трохи…
Вона не виглядала дуже радісною.
Він все одно дивився на неї після повернення.
Так, гадаю, так.
Йому досі не все одно.
Авжеж.
Ти такий зайнятий.
Учора Мін Йон розповіла мені дещо.
-Вона сумує за тобою. -Справді?
-Тож це мене збило з пантелику. -Приємно чути.
Але вона дала чотири цукерки.
-Чи я ображаюся? -Схоже на те.
Чотири цукерки.
Я втомився вдавати холоднокровність.
Обов'язково вислови це перед Мін Йон.
Навіть це мило, якщо це робить Чин Сок.
Це його турбувало.
-Авжеж. -Хіба?
-Безумовно. -Я справді думаю…
Мін Йон відтепер має більше старатися.
-Якщо ні, в неї нічого не вийде. -Так.
Прибуття Мін Чжи дійсно розворушило хлопців.
-Твоя правда. -Згодна.
Було видно, що Гван Хі розмірковує.
Було чутно, як у його голові крутяться коліщатка.
Упевнена, він піде поговорити з нею.
Гадаю, більшість хлопців зроблять те саме.
-Точно. -Так.
Сьогодні дівчата зіграють у гру, щоб виграти побачення в Раю.
Так і знала.
-Я так погано граю. -Я відчувала, що так буде.
Не хочу грати.
Усі будуть битися з усіх сил. Мені страшно.
-Не може бути. -Серйозно?
Приз — Рай.
Це не їжа? Рай?
-Там коробки. -Що?
Це кульки?
Ідуть учасниці.
У одязі для тренувань вони виглядають по-іншому.
Цікаво, що буде.
Це корейська боротьба?
Не впевнена.
Мін Чжи, власне, може перемогти.
Так, вона точно тренується.
Сьогодні дівчата змагатимуться
заради побачення в Раю.
Три найкращі учасниці по черзі
оберуть хлопців, яких вони хочуть запросити на побачення до Раю.
Зараз буде розкрито сьогоднішню гру.
Відкрийте чорні коробки.
-Що це? -Що це таке?
-Це джеґічаґі? -Що?
Що це таке?
-Що це? Кепки? -Кепки?
-Що це? -Це хвіст.
-Що? -Це гра «Упіймай хвіст».
-«Упіймай хвіст». -Як ми в це гратимемо?
Правила сьогоднішньої гри такі.
Кожна дівчина має одягнути кепку, прикріпити до талії хвіст,
а потім у парах вийти на ринг.
За сигналом
та, хто перша зірве з суперниці кепку й хвіст, переможе.
-Мусимо триматися за них. -О ні.
Якщо спостерігати за цим наживо…
-То дуже нервуєшся. -Справді?
Він бачив жіночий реслінг.
Так, на це важко дивитися.
Я б радше сам це зробив. Розумієте?
Це може бути жорстко.
І не кажи.
Вони почнуть змагатися.
Мін Йон може добре впоратися.
Сподіваюся, я не битимуся з тобою.
-Зі мною? Чому? -Я справді боюся.
Якщо чесно,
інші дівчата здавалися такими слабкими.
Вони виглядали настільки тендітними й крихкими.
Тож я зрозуміла, що виграю, та хтозна?
Кожна витягне кульку, щоб визначити свою суперницю.
Вони всі уникають Мін Йон?
Ніхто не хоче з нею змагатись.
Починаючи з Чхо Мін Чжи, дістаньте кульку.
У мене жовта.
Гаразд.
-Блакитна. -У неї блакитна.
Червона.
У всіх різні кольори.
ЧЕРВОНА КУЛЬКА АН МІН ЙОН ПРОТИ Ю СІ ИН
Мені шкода Сі Ин.
Це доля.
Не заморочуймося.
Зажди.
У мене зараз серце вистрибне.
Я така налякана.
Що як мені дістанеться Хе Сон?
БЛАКИТНА КУЛЬКА ЮН ХА ЧЖОН ПРОТИ ЧХВЕ ХЕ СОН
-О боже. -Так!
Вони битимуться за Гван Хі.
-Не впевнена. -Я теж.
ЖОВТА КУЛЬКА КІМ ГЮ РІ ПРОТИ ЧХО МІН ЧЖИ
Обережно, не забийтеся.
Почнімо перший матч.
Ю Сі Ин і Ан Мін Йон, заходьте на ринг.
У вас вийде.
Уперед.
Хай щастить. Обережно.
Це буде гра в одні ворота.
Ви зможете.
Починайте за сигналом.
Приготуйтеся.
Уперед!
-Що? -Починається.
О боже.
Непогано.
Вона така сильна!
О боже!
-Не можу дивитися. -О ні.
Вона така сильна!
-Вона зірвала. -Бачите? Ніколи не знаєш.
Боже.
Ні.
Ти суперсильна! Що це?
Ти ж казала, що не вмієш грати!
Мій палець.
-Вона виглядає такою рішучою. -Погляньте.
Вона кружляє, щоб ухопити хвіст.
Добре. Упіймай вдалий момент.
-Вона так посерйознішала. -Так.
Сі Ин, ти така крута!
Погляньте, яка серйозна Сі Ин.
Так. Вони збуджуються.
Уперед.
Це страшно.
Який цілеспрямований погляд.
Продовжуй, Сі Ин.
-Вона така сильна. -Мін Йон.
-Ти зможеш. -Тобі вдасться.
Напруж центр ваги.
«Напруж центр ваги».
Ось так!
Добре. Ти зможеш.
-Вони не шкодують сил. -У тебе вийде.
Це було шалено!
Вона дала зірвати кепку.
І перша схопила хвіст.
Вона була попереду на долю секунди.
Ю Сі Ин перемогла.
Не може бути.
Це весело.
-Ю Сі Ин перемогла. -Неймовірно.
Молодці, дівчата.
Це було шалено.
-Перший матч був чимось. -Було запекло.
Вона була так близько.
-Черговий великий матч. -Другий матч.
Чхо Мін Чжи і Кім Гю Рі, вийдіть на ринг.
-Уперед. -Ви зможете.
Ви зможете.
-Дуже чекаю і на цей матч. -Не те слово.
Хай щастить.
Не забийтеся.
Починайте, коли почуєте сигнал.
Приготуйтеся.
Вона здавалася дуже тендітною,
тож я думала, що можу перемогти й піти в Рай.
-Ми будемо останніми. -Знаю. Від цього більше нервую.
-Уперед. -Ви зможете.
Ти така крихка.
Вибач.
«Крихка?» «Вибач?»
Вибач.
О ні.
Вона така сильна!
Мін Чжи панікує.
-Так. -Не віриться, що Гю Рі досі посміхається.
Не послабляй хватку!
О боже.
Боже, будь ласка, полегше зі мною!
«Полегше зі мною!»
Гю Рі має запал.
-Вона атакує з посмішкою. -Її обличчя.
Це підсікання ногою.
-Це підсікання ногою. -Наче реслінг.
Що це було?
Наче реслінг.
Вона впала на землю.
Але Гю Рі й вухом не повела.
-Вона й далі посміхалася. -З посмішкою…
Вона лупцювала її з посмішкою.
Кім Гю Рі перемогла.
-Вона така сильна. -Неймовірна.
Я була так шокована, коли в мене з голови зірвали кепку.
Я була так присоромлена тим, що сказала до цього.
Це було круто.
-Надзвичайно. -Це було крутезно.
Вона могла посісти перше місце.
Боже, серце калатає.
Ха Чжон.
Не нервуй. Просто постарайся з усіх сил.
-Усе буде гаразд. Обережно. -Просто будьте обережні.
Чхве Хе Сон і Юн Ха Чжон.
-Вийдіть на ринг. -Не пораньте одна одну.
Ще не все втрачено.
Зробіть усе безболісно.
Покажіть, на що здатні. Ви зможете.
Починайте, коли почуєте сигнал.
Приготуйтеся.
-Як мені це зробити? -Вона так нервує.
Погляньте, як вона рухається.
-Як нам це зробити? -Підходь.
Вона обережна.
Хе Сон наче на полюванні.
О, голова…
-Одразу за хвіст! -Що? Одразу?
О, голова…
Що це таке?
О, голова…
-Ви зможете! -О, голова…
-Що це? -Кепка…
Уперед, дівчата.
Це так страшно.
Вона сказилася. Ха Чжон сказилася!
Уперед, дівчата.
Ха Чжон сказилася.
Вона сказилася, як утратила хвіст.
Вона справді розлютилася.
-Боже, вони такі милі. -Ось так!
-Отака Ха Чжон.
Ха Чжон, обережно!
Її нога.
-Вона її вдарила. -Вона вдарила.
Ха Чжон, обережно!
Вона така чарівна!
Чхве Хе Сон перемогла.
Усе гаразд?
Це було так кумедно.
Ха Чжон.
Ха Чжон, не можна отак її лупцювати.
Агов.
Це не Абсолютний бійцівський чемпіонат!
-Що я зробила? -Ти билася, як на чемпіонаті.
Що це було?
Вона теж вважає це кумедним.
Вона така чарівна.
-Люблю Ха Чжон. -Я теж.
-Вона — це справді щось. -Вона чарівна.
Вона мене розсмішила.
Агов, ти найкраща.
Нічого не пам'ятаю.
Останній матч буде грою між трьома учасницями.
Ю Сі Ин, Кім Гю Рі і Чхве Хе Сон,
увійдіть на ринг.
Не забийтеся. Уперед, дівчата.
Давайте.
-Вони всі дуже сильні. -Так.
І націлені на перемогу.
Цей квиток у Рай не вимагає від нас утворення пари.
Я можу просто обрати кого завгодно.
Тож я хотіла обрати того, хто з найменшою ймовірністю утворив би зі мною пару.
Мені найбільш цікавий Мін У, тож він мій перший вибір.
Я оберу Мін У, отримавши квиток у Рай.
Ю СІ ИН
У мене відчуття, що цього разу Гю Рі теж обере Мін У.
Тож я подумала, що принаймні слід перемогти її.
Цього разу…
Я думала обрати Мін У або Мін Гю.
Їм усім впав у око той самий хлопець.
Усі троє хочуть Мін У.
Я не хотіла нікому його програвати, тож старалася з усіх сил.
Уперед.
Вони вивчають суперниць.
Ці дівчата лякають.
Вони аналізують одна одну.
Чому ти на мене дивишся?
Гю Рі була дуже сильна.
У Сі Ин був цілеспрямований погляд.
Вони обмінялися поглядами.
Вони об'єднуються.
Об'єднуються проти неї.
Це було швидко.
Хе Сон діяла швидко.
Сі Ин розлючена.
Вона так розлютилася.
Класно.
Обережно.
-Що? -О ні!
О ні.
-Не вийшло. -Ю Сі Ин вибуває.
3 МІСЦЕ: Ю СІ ИН
О ні. Сі Ин.
Ти молодець.
Вона з кожною б'ється з посмішкою.
Зажди.
Тримайтеся!
Зажди!
Тримайтеся!
Зажди!
-Заждіть, що? -Зажди!
Вона дійсно сильна.
-Тримайтеся! -Вона дуже сильна.
Ні! Зажди!
Гю Рі перемогла.
Що я щойно побачив?
Зажди!
-Що? -Неймовірно!
Це блискуче!
Чхве Хе Сон вибуває.
1 МІСЦЕ: КІМ ГЮ РІ, 2 МІСЦЕ: ЧХВЕ ХЕ СОН
У мене знову мурашки.
Іди сюди. Агов. У тебе щось у волоссі.
Волосся.
-Гван Хі такий милий. -Гван Хі.
-Це було напружено. -Хе Сон.
З тобою все гаразд?
Це було весело.
-Усе нормально? -Це було так круто.
З нею не до жартів.
-Гю Рі суперсильна. -Це було круто.
Вона виявилася міцною.
Ми думали, вона слабка.
Я думав, Гю Рі засоромиться,
а вона просто кидала людей на землю.
Не думав, що вона буде агресивною.
-Зазвичай вона спокійна й зібрана. -Точно.
Я не думав, що вона дозволить людям побачити її в безладі.
Але цього навіть не сталося.
І вона посіла перше місце.
-Виграла з посмішкою на обличчі. -Точно.
Я нормально виглядаю?
-Так. -Справді?
У тебе серйозні проблеми.
Повеселився?
Що відбувається?
Це був прямий удар.
Миле звернення.
-Повеселився? -Спитай, чому вона дала чотири цукерки.
Я їх відшукаю.
Це було лячно.
-Куди нам піти? -То вам було весело?
Ми просто жартували. Вона, я і Мін У.
-Ясно. -Так.
-Що? -Це лякає.
-Чому? -Відчуваю, наче я на допиті.
-Більше не буду про це. -Гаразд.
Я не провів із нею час так, як із тобою.
-Впевнений? -Авжеж.
Справді?
-То що ви тоді робили? -Що?
Що ви робили?
Просто ходили у воді.
Ми теж це робили.
Ну, з тобою…
Я катав тебе на спині, як дитину.
-Ти що, мій тато? -Можна було й так сказати.
Втім, я очікувала, що ти підеш.
-Справді? -Так.
-Чому ти так вважала? -Вона прийшла на пів шляху.
Тож я зрозуміла, що вона обере мужнього й комунікабельного хлопця.
Вона обрала мене не через мужність, а тому, що я добре жартую.
Вона сказала, що вважає мене дотепним.
Що?
Гадаю, ти жартуєш і добре ладнаєш із усіма.
А мені весело лише з тобою.
Тобі слід старатися ладнати з усіма.
Я тепер так і роблю.
-Просто серджуся через це. -Я не засмучуся.
Навіть якщо ти підеш у Рай.
-Вони помінялися ролями. -І не кажи.
-Усе одно, це мило. -Чому б не згадати це?
Чесно, дівчина, яка дала чотири цукерки, не має права голосу.
Хе Сон дала мені два різні сценарії на обміркування.
Але перший мені дуже не сподобався.
Що це було? Розкажи.
-Ти ідеш у Рай. -Так?
-І там твої почуття змінюються. -Ясно.
Отже, ти розриваєшся. Та наприкінці обираєш мене.
І я сказала, що не оберу тебе, якщо так станеться.
А другий сценарій?
Твої почуття лишаються незмінними. Але перший мене не влаштовує.
То це перший?
Це секрет.
-Я піду. -Гаразд.
-Скажи чесно. Це перший? -Гаразд.
Як таке може бути? Я лише раз провів із нею час.
А якщо проведеш ще?
Ти в цьому вправна, еге ж?
-Що? -У тебе сьогодні влучні питання.
Дай мені чітку відповідь.
Але це буде нецікаво.
То зараз цікаво?
Ти дала чотири цукерки.
-Я піду. -Гаразд.
-Облиш. -Мені треба гребти.
-Це океан. -Я тебе зараз цим вдарю.
Ми посеред океану.
Я рада, що ти розважився.
Хочу піти з тобою в басейн.
-У басейн? -Так.
-Здається, почуття Чин Сока змінилися. -Так.
-Це видно з його обличчя. -Так.
Їй слід було краще до нього ставитися, коли вона мала нагоду.
Трохи соромно дивитися, як Мін Йон із ним говорить.
-Вона постійно ставить навідні питання. -Так.
-Просто зараз це й робить. -Безперечно.
Людина, яку розпитують, може неабияк від цього втомитися.
-Твоя правда. -Не варто цього робити.
Чин Сок її заспокоював.
-Так. -Казав, що вона досі йому подобається.
-Він не з тих, хто тримає це в таємниці. -Так.
Врешті-решт, це Мін Йон змусила його змінитися.
-Твоя правда. -Згоден.
Хто це там?
Усі хлопці.
Нам вийти надвір?
-Треба? Ходімо. -Гаразд.
Привіт.
-Чим займаєтеся? -Привіт!
Чого нарядилася? Ти не йдеш до Раю.
Знаю. Повірити не можу, що вони втрьох ідуть.
Ти впоралася краще, ніж я очікував.
-Так? -Суперниця була надто сильна.
Це правда.
-Що це? -Що це було?
Сі Ин отак нахилила голову.
Це мені нагадало «Перед світанком». Зміна атмосфери.
Поговоримо?
-Авжеж. -На гру було дуже весело дивитися.
Ми ще не мали нагоди як слід поговорити.
-Скажи? -Так.
Мін У зібрався з духом.
Я схвильований.
-Романтика так і вирує. -Так.
-Тут зручно. -Справді?
-Хочеш узяти? -Я? Авжеж.
Пасує до футболки.
-Оце? -Так.
Твоя правда.
-Як учорашня вечеря? -Без тебе мені було нудно.
-Справді? -Так.
-Ми лише один раз до цього говорили. -Так.
Я відчувала, що ми обоє соромимося.
-І не можемо як слід поговорити. -Точно.
Та я була вдячна, що ти й далі намагався наблизитися.
-Я теж хотіла з тобою поговорити. -Так?
-Так. -Дякую.
Але ти звернувся перший і спитав, чи ми можемо поговорити.
Щоправда, зараз ти здаєшся не таким ніяковим.
-З цим у мене наче покращало. -Так, безперечно.
-Хай там як, ми обоє… -У тебе тут помада.
Справді?
-Усе? -Постривай.
Стер?
Ось.
-У мене стерся макіяж? -Трохи…
-Трохи? -Так, трішки.
-Так? -Промокни.
-Зараз нормально? -Так.
-Що це? -Це було мило.
-Що? -Що це з його настроєм?
-Вони добре виглядають разом. -Це правда.
Не думаю, що в неї щось було на обличчі.
Я теж.
У тебе чудове вбрання.
Правда? Я ж вирушаю до Раю.
Я трохи засмутилася. Хотіла посісти перше місце.
-Так? -Так.
Правда?
Я б хотіла декого туди запросити.
Справді?
Вона буквально говорить: «Тебе!»
Я б хотіла декого туди запросити.
Справді? Ти вже вирішила?
Так.
Я хочу піти туди з кимось, із ким я можу добре поговорити. Із ким у нас є симпатія.
-Розумієш? -Ти казала.
Так, і людина, з якою мені тут комфортно розмовляти…
Я не можу сказати, що це ти… Тобто це ти.
Не можеш сказати, що це я, але це я?
Ні, я серйозно. Хай там як…
Я справді хотіла мати шанс піти з тобою в Рай,
але не зможу, якщо хтось обере тебе першим.
-Справді? -Так.
Я зрозуміла, що там ми матимемо більш глибоку розмову.
-От що я подумала. -Так.
Тому я й хотіла піти з тобою.
Та я фінішувала лише третьою.
Я посіла третє місце. Таке розчарування.
-Справді? -Так, це правда.
Не зможу сьогодні спати.
Та ні, ти така молодець.
-Хіба? -Ти дуже добре впоралася.
Цікаво, як сьогодні все складеться.
-Це точно. -Скажи?
Що як тебе обере хтось інший?
-Хтось інший? -Так.
Важливо те, хто обере тебе.
Було б добре, якби це був хтось, кого я хотів би краще пізнати.
Вони тобі цікаві?
Хто там переміг? Хе Сон і…
-Гю Рі. -Гю Рі.
Я спитав, чи можемо ми поговорити, бо найбільше хотів поговорити з тобою.
Якщо я врешті лишуся тут чи…
Що як ти підеш?
-Якщо я піду? -Так.
Просто не забувай мене.
Добре.
Добре. Не забуду.
Але…
Цій пташці є що сказати.
-Ми тут розмовляємо. -Серйозно?
Може, вона хотіла нас перервати. Цей звук наче був дурним знаком.
Це наче попередження.
Та годі. Ми цього не знаємо.
-Справді? Думаєш? -Так.
Бажай сильно, тоді збудеться.
-Це правда. -Так.
Сподіваюся, ти цього будеш сильно бажати.
Зрозумів.
Молися.
-Гаразд. -Молися за мене.
Як старанно молитимешся?
Дуже.
-Що це? -Я вболіваю за Сі Ин.
Вони вже у Раю.
-Мені до вподоби їхня чесність. -Це точно. І мені.
-Хіба це не те, що ми хотіли побачити? -Безперечно.
Мін У починає показувати нам, наскільки він насправді чарівний.
Це все тому, що він із Сі Ин.
Він вважає її чарівною.
Однак він молодший за неї.
Цікаво, як усе вийде.
Мін У молодший за неї. На три роки.
Ходімо.
Ти прийняла рішення?
-Я? -Так.
Гадаю, так.
Хто це?
Це секрет. А що? До кого ти схиляєшся?
-Я хочу піти з Мін У. -З Мін У?
-Той самий хлопець. -Так.
Сі Ин, мабуть, не здогадується, що у Хе Сон теж на думці Мін У.
-Навряд вона знає. -Еге ж?
Ніколи цього не казала,
та я рада, що сьогодні з ним поговорила.
Справді?
Чому ти така впевнена в ньому?
-Ми обоє… -Справді?
Ніколи не відчувала цього до інших, але Мін У змусив моє серце затріпотати.
Справді? О боже.
Однак мені треба краще його пізнати.
У нас до цього була лише одна коротка розмова.
Ми просто поговорили про почуття одне до одного.
Тож, гадаю, якщо піду до Раю з ним, мені все буде зрозуміло щодо нього.
Ось чого мені хотілося б.
-Тепер, коли Хе Сон знає про її почуття… -Здається, Хе Сон приголомшена.
Що як вона все одно обере Мін У?
-Ні, вона би цього не зробила. -Нізащо.
-Якщо зробить… -Усе буде дуже ніяково.
Вона навіть сказала: «О боже».
-Вона б цього не зробила. -Знаєте, що буде найкращим?
Як ви знаєте, Гю Рі хотіла піти з Мін Гю або Мін У.
-Так. -Тож якщо вона обере Мін Гю…
Оскільки Хе Сон знає про почуття Сі Ин…
-Вона їй уступить? -Вона ж не закохана в Мін У.
Їй просто хочеться змін, тож якщо уступить, вони обидві можуть…
Якби Хе Сон не чула її слова, гадаю, вона б обрала Мін У.
Та зараз, коли вона в курсі, думаю, вона змінить думку.
-Це б її мучило. -Так.
Я вболіваю за Мін У і Сі Ин.
-Сподіваюся, вони підуть в Рай разом. -Так.
Зараз ми визначимо пари, які потраплять на побачення до Раю.
ВИЗНАЧЕННЯ ПАР ДЛЯ ПОБАЧЕННЯ В РАЮ
КІМ ГЮ РІ
ЧХВЕ ХЕ СОН
Ю СІ ИН
Починаючи з Кім Гю Рі, яка посіла перше місце,
будь ласка, оберіть людину, з якою ви хотіли б піти на побачення до Раю.
Людина, з якою я хотіла би піти до Раю…
-Не нервуй так. -Але я нервую.
Розважся, Мін Гю.
Бувай.
Що як вона обере Мін У?
Що як Гю Рі вихопить Мін У?
І не кажи. Усе, про що ми говорили, буде марним.
Ні, вона навіть трималася за руки з Мін Гю.
Кім Гю Рі обрала…
Чхве Мін У.
Бачите? Що я казав?
О ні.
Чхве Мін У.
Це Мін У.
Чхве Мін У, візьми Кім Гю Рі за руку і вирушайте до Раю.
Чхве Мін У.
Чхве Мін У, візьми Кім Гю Рі за руку і вирушайте до Раю.
Що відбувається?
Мін У став таким популярним.
-Це точно. -Він милий.
Я був так здивований.
Ходімо?
Я цього не очікував.
-Ні? -Ні.
-Справді? -Геть не очікував.
Сі Ин виглядає такою…
-Одразу видно. -Вона мусить дивитися.
Як хлопець, який їй подобається, іде геть рука в руку з іншою.
-Таке нечасто буває. -Так.
Але сьогодні Сі Ин доведеться з цим змиритися.
Якщо чесно, Гю Рі таки обрала Мін У в перший день.
Справді?
-Вони лишилися разом у Пеклі. -Так, у них є історія.
Це дійсно зараз відбувається? Я…
Ти цього не очікував? Я ж обрала тебе в перший день.
Я просто здивувався.
Після злиття Пекл ми жодного разу не говорили як слід.
-Знаю. -Ось чому.
Хай там як, розважимося сьогодні.
Я знав, що вона обере Мін У.
-Одного разу ти з нею ходив. -Твоя правда.
Це так.
Попри все я оберу Гю Рі перед завершенням.
Наступна — Чхве Хе Сон, яка посіла друге місце.
Гадаю, Хе Сон обере Гван Хі.
Однак вона казала Гван Хі, що обрала би когось іншого.
-Не знаю, кого вона обрала б. -Таких немає.
Цікаво, кого обере Хе Сон.
-Її важко розгадати. -Вона ще не визначилася.
Наступна — Чхве Хе Сон, яка посіла друге місце.
Чхве Хе Сон, обери людину.
-З ким хотіла б піти на побачення до Раю. -Цікаво, кого вона обере.
Людина, з якою я хотіла би піти до Раю…
Сон Вон Ік.
-Гаразд. -Сон Вон Іку…
Візьми Чхве Хе Сон за руку і вирушайте до Раю.
Гван Хі розчарований.
Сам винен, Гван Хі.
-Він здається збентеженим. -Тричі потер обличчя.
Двічі вертикально, один раз горизонтально.
-Сон Вон Ік. -Розважайся.
Сон Вон Іку…
-Візьми Чхве Хе Сон за руку… -Здуріти.
І вирушайте до Раю.
Вон Ік — один із хлопців, яких я хочу краще пізнати.
Але я не передбачала, що ми оберемо одне одного,
тому вирішила піти з ним, поки є нагода.
-Наїмося смаколиків. -Гарна ідея.
-Мені вже так комфортно. -Добре.
З ким же тепер піти Сі Ин?
Цікаво, кого обере Сі Ин, з огляду на те, що Вон Іка забрали.
Гван Хі?
Гадки не маю.
Мабуть, Гван Хі найкращий вибір із наявних.
Чому Ха Чжон вважає, що це буде Гван Хі?
Зі своєї дзвіниці.
Людина, з якою я хотіла би піти до Раю…
Пак Мін Гю.
Паку Мін Гю,
візьми Ю Сі Ин за руку і вирушайте до Раю.
Вона обрала мене?
-Назвали ж моє ім'я, так? -Пак Мін Гю.
Привіт.
-Ходімо? -Ти готовий?
Так, ходімо до Раю.
-Обережно. -Гаразд.
Я справді хотів краще тебе пізнати.
-І не кажи. -Дякую.
Нарешті йдемо разом, так?
Мені прикро.
Пізнаймо одне одного ближче сьогодні.
-Так і зробимо. -Гаразд.
Щось між ними змінилося.
Гадаю, Хе Сон хоче піти з Гван Хі пізніше.
Вона просто використовує цей час, щоб познайомитися ближче з іншими.
Думаю, це відплата за все, що він накоїв.
Коли вона говорила з іншими дівчатами,
вона теж на нього скаржилася.
На її місці
я б не хотіла другий раз брати його в Рай.
Вона навіть сказала йому, що не збиралася його обирати.
У Пеклі стає все цікавіше.
Ха Чжон і Гван Хі у Пеклі з новенькою, Мін Чжи.
Виходь.
У цей час доби вид приголомшливий.
Тут гарно.
Сядьмо тут.
Сядьмо будь-де.
Боже.
Не можу ясно мислити.
Тут така краса.
-Це точно. -Я вписуюся сюди?
Авжеж, типу того.
Знову ця її гординя.
-Тобі є що сказати? -Ні, я просто…
Я просто відчула,
що була дещо жорстка з тобою, тож захотіла вибачитися.
Вибачитися?
Я просто хотіла сказати, що мені шкода.
Гадаю, вона пошкодувала про свої слова.
Вона дуже смілива, що заговорила про це.
Ха Чжон — прозора людина.
-Ну… -Учора, коли я говорила…
Мене занесло, і я була до тебе жорстка.
Знаєш…
Я просто…
-Просто? -Ну, я просто…
Справа не лише в тобі. Я поводився так само.
І все одно, я просто…
Думаю, я сказала дещо, що могло тебе ранити.
Це мене гнітило, тож я вирішила вибачитися.
-Це… -Вибач.
Що це за раптове вибачення?
Якщо чесно,
ми єдині вчора сварилися.
Що? Я не вважаю це сваркою.
І я не вважаю, що ми сварилися в Раю.
Якщо я не отримую бажану відповідь чи щось мене засмучує,
зазвичай я відвертий і кажу, що в мене на думці.
Я знаю, що ти теж говориш те, що в тебе на думці.
Я просто хотіла вибачитися, бо це мене турбувало.
Не переймайся.
-Точно? -Мене це не турбувало.
Яке полегшення.
Я просто відчула, що надто жорстка з тобою
через те, що твоя думка не збігається з моєю.
Мені від цього було погано.
Зрозуміло.
-Я це ціную. -Гаразд.
Ти щось хочеш сказати?
Ну…
Тобі не слід почуватися винною. Я нічого проти тебе не маю.
Тепер після цієї розмови я хочу, щоб ти забула,
що сталося в минулому.
І я вчиню так само.
Гаразд. Гарна ідея.
Добре.
Сподіваюся, у них все буде добре.
Що він має на увазі? Забути всі спільні спогади?
Ні, він не про те.
Він каже, що вона не має себе картати.
-За те, що сталося. -Справді?
Він не каже, що вони мають забути свої спогади.
Взагалі-то я зрозуміла його слова так, як ти.
-Так? -Припинити все…
Та ні, зовсім ні.
-Це не про те? -Ні.
Але мені здалося, що Гван Хі каже їй,
що його більше не турбує, що вона робитиме.
-Як і вона сама. -Ось як я це зрозуміла.
-Ха Чжон йому тепер не важлива. -Ні.
-Кюхьоне… -Я теж це відчула.
Йому байдуже, чи він їй подобається, чи вона з ним жорстка.
Що б вона не робила, це його не обходитиме.
-Ось як я це зрозумів. -І я.
-Ні. -Подумай про це, Кюхьоне.
Ця розмова не закінчилася би на тому, якби він справді хотів усе налагодити.
Думаю, глибоко в душі Кюхьон це знає.
-Просто відмовляється визнати. -Так.
-Він хоче, щоб вони лишилися разом. -Подумай про це.
Він сказав Хе Сон, що не добиватиметься Гю Рі.
Але з появою Мін Чжи
він сказав, що його знову цікавлять троє.
Це означає, що Ха Чжон досі в його думках.
Це Ха Чжон, Мін Чжи і Хе Сон.
-Однак вона в кінці списку. -І я так думаю.
-Вони від цього не отямляться. -Згоден.
-Гадаю, у Ха Чжон ще лишилася надія. -Так.
Вона вибачилася, намагалася з ним поговорити,
але Гван Хі був холодним і відстороненим.
-Ха Чжон справді доклала багато зусиль. -Так.
Досі вірю, що для них є надія.
Ось це.
Ні, те, що я зробив.
Але тут двоє людей.
Тобі слід зробити фото з нею.
-Фото? -У тебе що, немає камери?
Це таке гарне. Оце?
-Ну… -Ха Чжон!
-Що? -Ти така гарна.
-Справді? -Візьми це додому.
-Дай подивитися. -Ти така гарна.
Гван Хі.
Ти вчора назвав мене Діпсі.
-То був ти? -Ні, то він.
То був він?
-Я була на тебе ображена. Вибач. -То був ти?
-Я сказав, що ти схожа на траву. -Що?
-Ти навіть не пам'ятаєш. -Мені сподобався коментар про траву.
Іди сюди. Це все твоя провина. У мене і так погана репутація.
Що? Та ні.
-Чогось солодкого? -Так.
Не зрозумій мене неправильно. Я не погана людина.
Проведи мені екскурсію.
-Екскурсію? -Так.
Що хочеш побачити?
Оскільки ти назвав мене травою…
Та фраза про Діпсі…
Серйозно, я не можу…
Чому з усіх ти думала на мене?
-Бо ти класно виглядав у червоному? -Ясно.
-Бачила той бік? -Ні, я ще нічого не бачила.
Гаразд.
Звідки почнемо? Може, з колодязя.
-Тут є колодязь? -Ось.
Ні, мені це не треба бачити.
Ха Чжон…
-Боже. -Бідна Ха Чжон.
Тільки не це місце. Тут купа жучків.
Давай не ускладнювати.
-Там є човен. -Бачу.
Він малий, тож їсти там незручно.
На пляжі на іншому боці добре тренуватися.
-Є інший пляж? -Так.
Тут два пляжі.
Ясно.
Коли тренуюся, ходжу на інший бік.
Ну от і все.
-Гарно провела час учора? -Вчора? Так.
Інші сказали, ти дотепний хлопець.
Вони не так добре мене знають.
Тож я тобою зацікавилася.
Я дотепний, але мені потрібен час, щоб відкритися.
Зрозуміло.
Ми всі зблизилися лише вчора.
А як щодо мене?
Ну…
Ми практично незнайомці.
Говорили одне з одним лише раз,
але всі сказали, що в тебе чудовий характер.
Я просто…
Ти з ними погодився?
-Так, певною мірою. -Що?
-Тобто? -Просто…
Я відчував між нами якусь ніяковість.
-Зі мною? -Тож я подумав…
Ти подумав, що в тебе не вийде?
Ні. Я сказав собі, що не буду навіть пробувати.
-Серйозно? -Тобто…
У тебе такий чудовий характер, впевнений, всі хлопці тебе добиватимуться.
А ти? Ти що, не хлопець?
Просто я не думаю…
Вона заробляє бали.
А ти? Ти що, не хлопець?
Я просто не думав, що сподобався тобі.
Що?
Чин Сок сказав, що, за твоїми словами, зі мною було найважче контактувати.
Це правда. Я думала, я тобі не цікава.
Ти навіть не зняв сонцезахисні окуляри. Навіть зараз.
Ні, я їх зняв при тобі.
То чому зараз вдягнув?
-Це не сонцезахисні окуляри. -Це звичайні окуляри?
-Дай-но поглянути. -Це окуляри від ультрафіолету.
Я круто виглядаю?
-Пасують до твого вбрання. -Справді?
Гван Хі здається… Як би це сказати?
Здається дуже напруженим.
Гадаю, вона йому цікава.
Він завжди такий спочатку.
-Справді? -Так.
-Він здавався дуже напруженим. -Він такий спочатку.
У тебе прокинувся інтерес, бо Чин Сок багато розповів тобі про мене?
Він багато розповів про всіх, та ти запам'ятався найбільше.
Я запам'ятався найбільше.
Я подумала, може, ти не хотів образити мене, назвавши Діпсі,
тож хотіла спитати тебе про це,
але то був не ти. Я рада.
Я сказав, що твоє вбрання схоже на траву.
Коли ти це сказав,
це звучало як комплімент.
Я свіжа, наче трава.
-Авжеж. -Ось як я відчула.
-Так і було. -Хоча тобі я не сказала.
Твоє вбрання було такого самого кольору.
Твоя правда.
Треба піти подякувати Чин Соку.
Зараз ти зі мною говориш, бо він сказав, що я дотепний.
Я справді вдячний. Не думав, що матиму нагоду поговорити з тобою.
Чому ти так думав?
Хіба не очевидно?
Серйозно? Я просто захотіла з тобою поговорити, от і підійшла.
Я підійшла до тебе.
Ти просто побачила, як я іду повз.
Ні, я тебе шукала.
-Справді? -Так.
Ясно.
-Із усіх присутніх… -Так?
Гадаю, я ні з ким стільки не говорив на початку.
-Як зі мною? -Так.
Дивно, що ми стільки розмовляємо.
Це тому, що я постійно говорю.
Зазвичай я не такий говірливий.
Але ти дуже…
-Хіба я не дотепна? -Ти добре ладнаєш із усіма.
Із усіма?
Ти подобаєшся всім.
Усім?
Я просто кажу, що відчуваю.
-Лише що відчуваєш? -Так.
Думаю, я зблизився з Мін Чжи швидше за інших.
Це справді застало мене зненацька.
Я здивувався, коли вона підійшла до мене,
і сама розмова теж стала шоком.
Це було шокуюче, але освіжаюче.
Ось що я відчув сьогодні.
Здається, Мін Чжи добре вдається зробити так, щоб іншим було комфортно.
-Це видно. -Вона вміє зав'язувати розмову.
Учора вона не так поводилася.
-Коли була з Чин Соком. -Так.
Це інший бік Мін Чжи, тож я не певен, як це описати.
Вона неприховано фліртувала з ним.
Так. Я подумала, що вона на іншому рівні.
Вони всі тусили,
коли вона попросила про екскурсію і мимохідь забрала його.
У неї є чого повчитися.
-Фраза про Діпсі була приводом. -Є чого повчитися.
Вона просто хотіла побути з ним наодинці.
Якби це було важливо, вона б забрала Ха Біна.
Вона хотіла покарати хлопця за Діпсі.
То був Ха Бін, і вона каже, їй сподобалася фраза про траву.
У мене було погане відчуття, коли Чин Сок згадав Гван Хі.
Я знала, що так станеться.
Мін Чжи здавалася зацікавленою, коли він говорив про Гван Хі.
Особливо коли вона почула, що він дотепний.
Боже.
-Чудово. -Виглядає апетитно.
Налітайте, народе.
Дякую за їжу.
-Смачного. -Наїдайтеся.
Можна взяти цю тарілку?
Авжеж.
Рис…
Ти стільки їси.
Смачно.
Дивно їсти це після моркви.
-Дивно? -Так.
Якщо ти так скажеш, вони можуть знову дати нам моркву.
Беру свої слова назад. Нізащо.
Не можна дати цьому статися.
-Ти не втомився? -Усе гаразд.
-Справді? -Ти хочеш спати?
-У тебе багато енергії. -Можливо, відрубаюся
десь о восьмій вечора.
-Мабуть, ти спав у зручному ліжку. -А що?
А що?
Упевнена, вам було весело.
Вона знову говорить про вчора?
-Навіщо вона це робить? -Краще б не робила.
Вона хоче з ним поговорити.
-Але не складається. -Вона не знає, як.
-Так. -О, Мін Йон.
-Мабуть, ти спав у зручному ліжку. -А що?
А що?
Упевнена, вам було весело.
Ми їмо…
-Що? -Ми їмо, а вона…
-Це весело? -Мені так весело.
Не можу припинити їсти.
Холодно.
Іди візьми куртку.
-У мене немає. -Немає?
-Вибач, я не ношу… -У мене лише худі.
-У тебе є зі змійкою? -Ні.
-Хочеш моє? -У мене лише одне.
Позич мені.
Я дам тобі чай, бо ми їли солену їжу.
Якщо Мін Чжи теж скаже, що їй холодно, а Гван Хі зніме своє худі…
Або принесе єдине худі зі змійкою…
-Лише одне. Будь ласка. -Авжеж.
-А я? -І ти.
Я так здуваюся вранці.
Дякую.
Я так здуваюся вранці.
-Що? -Здуття живота.
Якщо ти їси та спиш, то очевидно, що так буде.
Це точно.
На ніч ми їли надто пряну їжу.
Що ви вчора їли?
Ми їли токпоккі.
-Ви і вчора їли карі? -Так.
О, ти не куштував…
Так.
Тобі пощастило. Ти їв щось краще.
Саме так. Їв.
-Я зараз подавлюся їжею. -Наїдайся.
Вона наче дружина, яка лає чоловіка, який прийшов додому п'яним.
Годі.
Це весело.
Я хочу сісти там і просто дивитися, як ці двоє їдять.
Ні, все гаразд.
Але ви двоє…
Не зважай.
Мін Йон, припини.
Вона нерозумно поводиться.
Це точно.
Від цього хлопцю буде все більш некомфортно.
-Точно. -Так.
Йому, мабуть, дуже некомфортно.
Мін Чжи починає розуміти, що між ними двома відбувається.
Справа от у чому. Це одна з речей, які не подобаються чоловікам.
Це може бути мило, якщо вона так говоритиме з ним наодинці.
Але якщо вона робить це у присутності інших,
йому це може не сподобатися, бо всім від цього незручно.
-Жінкам це теж не подобається. -Так?
Я просто хочу, щоб вона припинила.
Мін Йон не знає, як добре виразити свої почуття.
Можливо, вона засмучена, та проявляється це неправильно.
Треба зазначити, що Мін Чжи почувається некомфортно.
Гадаю, вирішальним фактором для Мін Чжи буде те,
чи дасть їй Чин Сок впевненість, якої вона хоче.
Не можу дочекатися побачити вечір у Пеклі.
-Більше, ніж у Раю. -Безперечно.
-Зараз наш фокус уваги на Пеклі. -Так.
Мін Чжи, оскільки ти тут новенька, запитай у нас будь-що.
-Подивимося… -Ми одразу перейдемо до запитань?
-Так. -Гаразд.
Думаєш, твої почуття зміняться?
-Боже. -Це було занадто?
«Тобі й далі подобатиметься Чин Сок?»
Оце так напруга.
Він нервує.
Це рух сили.
Не думаю, що зміняться.
Ідіть знайдіть собі кімнату!
Давай перша. Потім я.
-Поставити тобі запитання? -Ні, будь-кому.
Яка людина запам'яталася найбільше?
-Яка? -Яка?
Яка людина запам'яталася найбільше?
Про яку постійно думаєш.
-Кажи чесно. -Чесно? Ти.
Я цього не знав.
-Це він уперше нам каже. -Це точно.
Ти була в Раю?
-Так. -Вона була зі мною.
-Справді? -Так.
І що ти відчуваєш зараз?
-Це було надто прямолінійно? -Я просто…
Ми граємо в «Правда або дія»?
Мені просто цікаво.
Я небагато про вас знаю.
Що ти думаєш,
почувши про почуття Ха Біна?
-Я думала… -Кажи чесно.
Я вже певний час хочу піти в Рай із Ха Біном.
Я цього не очікував.
Чи врешті потрапить Ха Бін до Раю?
Усе, так? Можна мені піти в іншу кімнату?
Чому?
Хіба ми не закінчили? Ми вже все знаємо.
-Ні. -Що?
Ми не закінчили.
Хочеш вийти на вулицю?
Поговорімо за столом надворі.
Мені цікаво, бо я не знаю, що ти відчуваєш.
-Я? -Так.
-Ха Чжон? -Я ще з тобою не говорила.
-Питай. -Ясно.
Дотепер я ні з ким як слід не говорила
про свої почуття чи щось таке.
-Ясно. -Людям може бути цікаво…
-Вони не знають про мої почуття. -Так.
Але навіть я не знаю, які вони.
Зрозуміло. Але ти прийняла рішення?
Думаю, я наближаюся до цього.
Це так весело!
Вона думає, що наближається. Ще нічого не ясно.
Кохання вирує в повітрі.
Ти теж небагато сказав про свої почуття, так?
-Я? -Як і Ха Чжон.
-Це правда. -Про свої почуття.
Коли я питала всіх інших,
вони казали, що не можуть тебе розкусити.
Мене?
Не розумію. Я казав це при всіх.
Справді?
Це тому що ти назвав забагато людей.
-Я… -Це була Гю Рі…
-Хе Сон… -Хе Сон і я.
Він цікавився нами.
Так, я назвав цих трьох.
-Справді? -Твої почуття розвинулися?
Мої почуття розвинулися, і я прийняв рішення.
-Справді? -Так.
-Серйозно? -Так.
Я фактично визначився,
тож, гадаю, до цього часу завтра все зійдеться до однієї людини.
І коли я визначуся до цього часу завтра,
я триматимуся її до кінця.
Справді?
Це якщо все піде за планом.
Справді?
Це Хе Сон?
-Це може бути Мін Чжи? -Це Мін Чжи?
-Так. -Упевнена, що вона.
Після однієї розмови?
Він сказав, що відчув багато.
Хіба не пам'ятаєте його інтерв'ю на пляжі?
Ти казав, що цікавився Ха Чжон, так?
-Так. -Чи є ймовірність…
Що ти передумаєш?
Ну…
Ми ніколи не мали нагоди для справжньої розмови.
Тож спочатку я хотів би трохи поговорити.
Вам слід побалакати. Я піду собі.
-Гаразд. -Я теж хочу поговорити.
Гаразд.
Здається, вони намагаються нас звести.
У мене болить голова.
Якої справжньої розмови ти хочеш?
-Вона зводиться до однієї речі. -Що?
Я не хочу мати…
справжню розмову з тобою тут.
Що?
Що це означає?
Ну…
Я хочу піти кудись, де ми можемо порушити це правило.
Простими словами, я хочу піти з тобою в Рай.
-Щоб ми поговорили? -Я хочу говорити відкрито й щиро.
Я скажу тобі все в Раю, якщо матимемо шанс.
З тобою все гаразд?
Так. Здається, що ти на медовому місяці.
-Я? -Так.
Це неправда.
Чому ти на мене не дивишся?
Дивлюся.
Я думала, ти мною цікавишся.
Авжеж.
-Ти намагаєшся мене звабити? -Ні.
-Справді? -Я зараз трохи засмучена.
-Чому? -Не знала, що тобі хтось подобається.
У тебе тут практично дружина.
Ніколи не казав, що вона моя дружина.
-Справді? -Так.
Ти її любиш?
Це взагалі можливо? Ми пробули тут зовсім нічого.
-Що таке? -Нічого.
Іди.
Що б я не відчувала, я знаю, що твоє серце все одно не тут.
Що?
-Нічого. -Ти справді засмутилася?
Я сьогодні почувалася дуже незручно.
-Чому? -Що?
Я гадки не маю, що тут раніше відбувалося.
Ти сказав мені говорити, якщо мене щось турбує,
та я не могла через декого.
Вона не була такою раніше.
-Чому вона так поводиться? -Вона змінилася.
Раптово, відколи я повернувся з Раю.
Я теж спантеличений через неї.
Я була трохи розчарована.
Я вважаю тебе достойним, і я тобою зацікавилася.
Але не те щоб я по вуха в тебе закохалася.
-Я розумію. -Просто…
Мені теж усе це ніяково.
Єдине, що я зробила, це пішла з тобою в Рай.
Вона просто клеїть дурня.
Вибач. Я цього не хотів.
Я не хотів…
Упевнений, багатьом хлопцям ти подобаєшся.
-Я? -Так.
-То що? -Що?
Вони — не ти.
Думаю, ти надто високої про мене думки.
Учора мені з тобою було весело.
-Справді? -Так.
Мені теж було добре в твоїй компанії.
Я не думав, що в мене ще до когось виникнуть почуття.
Але я став щось відчувати до Мін Чжи.
Гадаю, мені потрібно більше часу, щоб повністю розібратися у почуттях.
-Чому ти не кажеш, що сумував за мною? -Що?
Чому ти цього не кажеш?
Я виражаю свої почуття, але від тебе жодної взаємності.
Я припиню це.
Скажу чесно.
-Я не знаю, що ти собі думаєш. -Як так?
-Що я думаю? -Так.
Чого це?
Я казала, що ти приваблюєш мене, але хотіла поговорити з іншими.
-Ось які в мене були почуття. -Гаразд.
Але здавалося, що всі хочуть нас звести.
Тоді ми не були такі близькі, тож я відчувала тиск.
-Але потім ми поговорили. -Ясно.
Тоді я зрозуміла свої почуття до тебе.
Зараз я вже не дуже впевнений у своїх почуттях до тебе.
Тобто…
Ну…
Раніше я був упевнений.
Я казав тобі, що відчував і діяв відповідно.
Та я не відповіла взаємністю?
Гадаю, тоді я цього не відчув.
Зараз я впевнена у своїх почуттях. Тоді був лише третій день.
Так.
Коли вчора ти пішов, я постійно говорила з іншими про тебе.
Не треба було. Взагалі це мене й дратує.
-Чому твої… -Скажи.
Чому твої почуття стали міцними, коли я був у Раю?
Коли ми були разом, ти не була впевнена щодо мене.
Не розумію, чому тоді ти запевнилася.
Взагалі це сталося до того, як ти пішов.
Я хотіла поговорити з тобою, та в той день ти пішов.
У мене було відчуття,
що ти підеш, тож вирішила поговорити, як повернешся.
Але вся ця ситуація…
Вибір часу якийсь дивний.
Я розумію, що ми, може, не знаходимо спільну мову.
Не люблю почуватися зніяковілим.
І людей, які змушують мене так почуватися.
Гадаю, нам буде краще бути відкритими для можливостей.
Не думаю, що правильно буде триматися одне за одного.
Подихаймо трохи. Тут спекотно.
Я ще не закінчила розмову.
Я була засмучена.
Він казав мені виражати почуття, що я й зробила.
Потім він почав мене відштовхувати.
Не знаю, що робити.
Час був обраний невдало.
Гадаю, ключове тут те, що роздратувало Чин Сока.
Мін Йон почала непокоїтися після того, як він пішов до Раю.
Гадаю, йому здається, що вона не хоче бути з ним,
але й не хоче, щоб хтось інший із ним був.
Думаю, він був розчарований і намагався їй це донести.
Якби Мін Йон сказала йому, що це не так,
ця розмова була би більш конструктивною.
Прикро, що до цього не дійшло.
-Гадаю, Чин Сок чудовий хлопець. -Це так.
Коли він говорив із Мін Чжи, він не сказав їй про свої почуття.
-Він не намагався з нею зійтися. -Так.
З іншого боку, коли він говорив із Мін Йон,
він дуже ясно дав зрозуміти, як почувався.
Я справді вважаю його достойним хлопцем.
Він усе завершує, перш ніж іти до Мін Чжи.
Так.
Він навіть не фліртував із Мін Чжи.
Спочатку він поговорив із Мін Йон, щоб розставити всі крапки над «і».
-Не намагався організувати запасний план. -Точно.
Його слова й дії змусили мене захоплюватися ним.
-Куди ми йдемо? -У тебе немає до мене запитань.
Чому ти постійно це кажеш?
-Справді? -Раніше я була засмучена.
Чому?
Я тобі не скажу.
Чому? Що сталося?
-Де хочеш сісти? -Сяду тут.
-Тут? -Ліворуч.
-Тут гарно. -Так, дуже красиво.
Хочеш знати, чому я засмутилася?
Розкажи.
Чин Сок сказав мені вчора, що ти дотепний,
тож я підійшла до тебе, з'ясувавши непорозуміння.
-Так. -Так.
Мене насправді не цікавлять усі.
-Гаразд. -Коли ми їли тоді…
Я спитала Чин Сока, чи відчуває він тріпотіння,
а ти повівся так, наче я ходжу і питаю це всіх.
-Зрозуміло. -Я була дуже засмучена.
Ні, мені все сподобалося.
РАНІШЕ ТОГО Ж ДНЯ
Ти не відчув тріпотіння?
«Ти не відчув тріпотіння?»
Вона всіх це питає?
-Ні. -Вона і тебе питала?
-Вона питала мене те саме. -Ні.
Я не питала. Неправда.
-Тріпотіння… -Ти відчув тріпотіння?
-Аж ніяк. -Справді?
Я не такий слабак.
Ти про що?
Не те щоб я сказав це, бо не маю до тебе почуттів.
Просто…
Гадаю, мені здавалося неправильним
щось робити
чи пробувати починати з тобою.
-Тому я сказав… -Ти про що?
Ну…
Мені було незручно виражати свої справжні почуття.
Тому я спитав, чи ти відчувала те саме до всіх.
-Тому я це сказав. -Ясно.
Я деякий час міркувала, чи ставити те запитання.
Тому я це сказав, тож не зрозумій мене неправильно.
-Хай там як… -Чому ти зненацька зізнаєшся?
Нічого такого.
Знаю. Просто пожартувала.
Я просто відповів тобі чесно.
Просто ти мені подобаєшся, і мене тягне до тебе.
Чому ти не показав мені, як почуваєшся?
Чи ти просто такий і є?
Це якщо хтось не проявляє в мені зацікавленості.
-Мені важко зробити перший крок. -Ясно.
Якщо хтось перший зробив його, чи ми обоє,
це б мені все полегшило.
Якби я говорив із іншою жінкою…
Я б усе одно підійшла і попросила про розмову.
Ти справді на це здатна?
Хочеш, щоб я продемонструвала?
Ти точно інша.
Справді? Ти про що?
Подумай про це так. Якби я був на твоєму місці
і шість дівчат говорили зі мною кожна по десять хвилин,
ти б усе одно пішла зі мною в Рай?
Так.
-Ти думаєш? -Так.
А що? Ти б не пішов?
Власне, я про це думав.
Ти не обрала мене,
але на твоєму місці, гадаю, я б обрав тебе.
Відчувалося, що ми не дуже порозумілися.
-Тож я почувався… -Я б засмутилася.
-І я би дратувалася. -Твоя правда. Я засмутився.
-Тепер мені цікава твоя робота. -Моя?
Не знаю, що про Мін Чжи думають інші,
та я вважаю, що в нас обох життєрадісний характер.
Я був досить здивований, побачивши її,
бо вона виявилася моїм ідеальним типажем.
Гадаю, вона — та людина,
на яку я чекав.
-Він настільки закохався? -Божевілля якесь.
-Він справді закохався. -Тоді все ясно.
-Він повністю в її руках. -Не знаю,
чи подобається мені зараз поведінка Мін Чжи.
Вона пішла до Чин Сока і поводилася так, наче має почуття до нього,
але зараз робить те саме з Гван Хі.
Але Мін Чжи потрапила сюди лише вчора.
-Я розумію, до чого ти. -Так.
Для неї зарано на комусь зупинятися.
Вона не сказала Чин Соку, що він її перший вибір.
-Вона говорить лише з двома людьми. -Це правда.
Якщо подумати, вона підходила лише до двох хлопців.
Ти що, речник Чхо Мін Чжи? Ти її адвокат?
Великий шанувальник?
У нас однакове прізвище.
-Гаразд. -Хочу про неї подбати.
-Треба дивитися далі. -Так.
-Гадаю, скоро це влаштується. -Ви досі говорите?
Вона тут.
-Прийшла Ха Чжон. -Ха Чжон.
Ви не можете просто зустрічатися, Гван Хі?
Майже закінчили.
-Так? -Хочеш із ним поговорити?
Сідай.
Чому ви так довго?
Нам треба було багато чого обговорити, бо ми пізнаємо одне одного.
Як на тебе, яка вона?
Ти радий, що поговорив із нею?
Так, гадаю, я отримав, що хотів.
-Правда? -Так.
-Як справи з Ха Біном? -З Ха Біном?
Про що ви говорили?
Небагато про що.
Вирішили піти разом до Раю?
Ні.
Чому ні?
Бо я хочу піти з тобою.
Але ти так раніше говорила.
Просто тому, що мені було цікаво.
Я хочу піти з тобою.
Думаю,
ти подобаєшся мені найбільше.
Переклад субтитрів: Ганна Волошина