SHIN SEUL-KI
PARK SE-JEONG
CHOI JONG-WOO
LEE SO-E
JO YOONG-JAE
LEE NADINE
KIM HAN-BIN
SHIN DONG-WOO
CHOI SEO-EUN
KIM JIN-YOUNG
SZINGLIK POKLA
Jin-young, te vagy a győztes.
Válassz két hölgyet, akikkel
- vacsorázni szeretnél. - Az első benyomás alapján.
Szeretnék vacsorázni menni a második
és a negyedik hölggyel.
Az utolsó előtti.
- A másodikkal és a negyedikkel. - Choi Seo-eunt
és Shin Seul-kit választotta.
Voltak a Paradicsomban.
Choi Seo-eun és Shin Seul-ki Kim Jin-younggal fognak együtt vacsorázni.
- Gratulálok! - Jól hangzik.
- Voltak a Paradicsomban? - Igen.
Akkor ők hárman.
Micsoda fordulat!
Jong-woonak és Han-binnek…
Ne csináld!
Tenni kell valamit.
Az új fiú nyerte a vacsorarandit.
- Igen. - Most jött…
- Megint nem lesz lehetőségük. - És már randizik.
És akik már jártak a Paradicsomban, újra lehetőséget kapnak.
- Ja. - Ez…
Szerintem
- Seul-ki és Jin-young összejöhetnek… - Aha.
- Dong-woo nagyon nyomult… - Igen.
- …és ez kínos volt neki. - Igen.
Jin-young elég visszafogottnak tűnik.
- Ja. - Úgy látom.
Lehet, hogy Seul-ki szívesebben közeledik hozzá.
- Jó párosításnak tűnik. - Igen.
Ezt nem gondoltuk volna.
Nem tudtuk, hogy jön.
De ti nem vagytok egyformák.
- Különböző a stílusotok. - Igen.
- Igaz. - A külsőtök miatt választott.
- Nem. - Nem.
Nem hiszem…
De…
Igen?
Mintha…
- Nem is tudod, mihez kezdj. - Nem, de ugye milyen jó fej?
Neki mondd el!
Ne nekünk!
Úgy van.
- Te most tényleg… - Belezúgott.
Nem is.
Csak jó fej volt.
- Igen. - Amikor befejezte, megfordult…
- Igen. - … és így csinált.
- Annyira nyugodt volt. - Igen.
- Megdobbant a szíve. - Igen.
Szerintem belezúgott.
- Ki is fejezte ezt. - Ja.
- Milyen volt az első benyomásod? - Beszéljünk róla!
- Nem úgy néz ki… - Hát…
…mint aki irodai munkát végez.
Jobban szereti a szabadságot.
Nekem a haja jött be.
Nagyon érdekes.
- Hogy egy férfinak hosszú haja van. - Igen.
- Jóképű. - Az.
És komoly.
- De… - Nem tétovázott séta közben.
- De… - A vizet nézte.
- Lehet, hogy félénkségből tette. - Lehet.
- De a tengert nézte. - Igen.
- Ugye? - Lazának tűnt.
És magabiztosnak.
- Igen. - Nagyon menő srác.
Most hallom először, hogy Seul-ki ilyet mond valakire.
- Ja. - Halál komoly.
Most mondta először.
- Mi? - Mi van?
Nem.
Ugye, hogy másképp reagált?
- Igen… - Másképp.
…másképp, mint ezelőtt.
- Azért csinálod, mert zavarban vagy. - Igen?
- Mosolyogsz. - Aranyosan.
- Igen? - Csak mosolyogsz.
Te jó ég!
Kíváncsi vagyok.
Honnan van ez az elképesztő erő…
Puhatold ki helyettünk is! Lehet, hogy külföldön élt.
„Éltél külföldön?”
Mondjátok el nekünk!
- Mindent mondjatok el! - Igen.
- Kíváncsi vagyok, miért téged választott. - Engem is érdekel.
Részletesen kikérdezzük.
Minden megváltozik.
Minden.
Begőzöltek.
Felfigyeltek rá.
Ez volt rájuk a legnagyobb hatással.
Fél óra alatt átvette az irányítást.
Nem tudom, miért, de izgatott vagyok.
Talán a hideg tészta miatt.
Annak örülök ennyire.
- Hová mentek? - Kezdődik a vacsora.
- Jó étvágyat! - Jó étvágyat!
- Sziasztok! - Sziasztok!
Miért van kinn az összes fiú?
- Izgatottnak tűnnek. - Igen.
- Éhes vagyok. - Én is.
Útközben találgathatunk. Vajon milyen ember lehet?
Olyan, mint amilyennek látszik. Visszafogott.
És még milyen?
És úgy hiszem,
vicces lesz beszélgetni vele.
De nem biztos.
Gondolod, vicces lesz? Miért gondolod?
De lehet, hogy nem olyan, mint amilyennek látszik.
- Meg fogunk lepődni? - Igen.
- Helló! - Helló!
- Szia! - Sziasztok!
Régóta vársz?
Nem.
Most értem ide.
Meleg van, igaz?
Igen.
- Hallottad? - Mit?
Sima „igen. ”
- Nem átlagos. - Nem.
Még nem láttam ilyet.
Kösz.
Szóra sem érdemes.
- Hogy minket választottál. - Mert nem…
Te még nem tudhatod, de nem eszünk ilyeneket
- minden nap. - Nem?
Nagyon jól néz ki.
- Biztos, éhesek vagytok. - Igen, együnk!
- Jó étvágyat! - Akkor együnk!
- Jó étvágyat! - Jó étvágyat!
- Kösz, hogy adtál a húsból. - Szívesen.
Rá szoktad önteni a szószt?
Csak a felére öntöm rá, úgy ehetitek, ahogy szeretitek.
- Kösz. - Kösz.
Azta!
- Figyelmes. - Nem öntötte rá.
- Udvarias. - Igen.
Tessék, vegyetek!
„Tessék, vegyetek!”
- Nem semmi. - Vicces a srác.
Tessék, vegyetek!
Nem mutatod ki az érzelmeidet.
Karizmatikus vagy.
- Csak izgulok. - Tényleg?
- Karizmatikus vagy. - És milyennek írnád le magad?
- Milyennek? - Úgy van.
- Félénk vagyok idegen társaságban. - Igen?
Én kértem, hogy vacsorázzatok velem,
de amúgy félénk vagyok.
Miért minket választottál,
- amikor nem is tudtad a nevünket? - Ja.
- Miért minket? - Szimpatikusak voltatok.
Derűsnek tűntetek.
És csinosak vagytok.
- Így… - Őszinte vagy.
- Derűs? - Derűs és csinos.
- Kösz. - Tényleg tetszik ez a derű.
Milyen az ideálod?
Olyasvalakire vágyom,
akinél első látásra fellobban a szikra.
- Ez elég nehéz. - Ugye?
Fontos, hogy én mit érzek iránta.
Jó lenne, ha lenne közös érdeklődési kör.
És külsőleg?
Szeretem a csinos lányokat.
- Őszinte vagy. - Igen.
Karakán.
Érdekes.
Nem úgy érzitek,
mintha ő lenne a sziget hercege?
- De. - „Itt vagytok. ”
- „Üljetek le!” - „Vegyetek!”
„Vegyetek!”
És ti?
Kedvelem a jó modorú…
- Igen. - …udvarias férfiakat.
Értem.
A vidám természetűt,
és az olyat, akit tisztelhetek.
- Akire felnézel? - Igen, szeretem, ha felnézhetek rá.
Édeskrumpli és csirkemell.
- Jó étvágyat! - Jó étvágyat!
- Nektek is! - Micsoda lakoma!
- Ja. - Jó sok fehérje.
A majonézes?
Finom az édesburgonya.
- Ugye? - Nagyon.
Jó volt a Paradicsom?
Nagyon kellemes.
Szép volt a fürdőszoba.
- A zuhanyzó is. - Kíváncsi vagyok.
Hallottam, hogy klassz.
Van egy kérdésem.
Változtak az érzelmeid ezt követően?
- Változtak-e? - Igen.
Komolyan?
A beszélgetés sokat segít a megismerésben.
- És megváltoztat mindent. - Értem.
- Mert… - Mindent?
…így jobban megismered az illetőt.
Ő tud a legtöbbet most Seul-kiről.
És te, Yoong-jae?
- Én? - Változtak az érzelmeid?
Azt hiszem.
Ez nehéz.
De nincs vége attól, hogy jártunk a Paradicsomban.
- Ez igaz. - Igen.
- Másokat is megismerhetünk. - Most kezdtük.
- Igen. - Most.
- Így van. - Most kezdődik.
Ideje elkezdenünk. Mind az ötünknek.
Kíváncsi vagyok, hogy alakulnak a dolgok
- az új sráccal. - Én is.
Ja.
Milyen az új srác?
Nem sokat beszélgettünk.
Csendes?
Visszafogott.
- Igen, annak tűnik. - Értem.
- Igazunk volt. - Pontosan.
Igen.
Mit szoktatok enni?
Hát…
Tegnap retek volt.
- Retek? - Igen.
Meg sütőtök.
Nyers sütőtök.
Ilyen kaját adtak?
Nekünk kell elkészíteni.
És hadd mondjak valamit!
- Vizet is nekünk kell hoznunk… - Igen.
- Vizet? - …onnan.
- Bizony. - Jó, mi?
- És algát is gyűjtünk. - Meg kis halakat.
Néha nagyokat is lehet fogni.
Szórakoztok, igaz?
- Nagyon édes, amikor mosolyog. - Igaz?
Csupa meglepetés!
Ha egy mosolygós ember morcos lesz, az rossz.
De ha fordítva van, az aranyos.
- Igen. - Igen.
Van mosdónk.
Lyukat kell ásnunk?
- Erre nem számítottam. - Én sem.
- Nem bizony. - Nem.
De ha eljutsz a Paradicsomba,
luxus körülményekben
- lesz részed. - Értem.
- Voltatok már ott? - Hogy mi?
Találd ki!
Azt gondolom, hogy az egyikőtök igen.
Később megtudod.
- Igen. - Majd később.
- Ez jó. - Igen.
Olyasvalakire vágyom,
aki kedves és barátságos,
de Jin-young ennek épp az ellenkezője.
Másféle kisugárzása van.
De azért jó lenne jobban megismerni.
CHOI SEO-EUN
Amikor először láttam Jin-youngot,
erősnek és karizmatikusnak véltem.
De úgy érzem, vicces is,
most, hogy jobban megismertem.
Szóval rajta akarom tartani a szemem.
Hát itt vagytok!
- Jól szórakoztatok? - Jó volt?
- Igen. - Nem ettem sokat.
Van édeskrumpli meg csirke.
És rizs.
Itt főzünk.
- Mutatkozz be, kérlek! - Szeretnénk megismerni.
- Mert most jöttél. - Igen.
Ahogy már említettem,
a nevem Kim Jin-young.
- Üdv neked. - Helló!
- Üdv nálunk! - Helló!
- Van… - Van kérdésed?
- Hát… - Nos…
- A helyről. - A helyről.
A helyről?
Ki volt tegnap a Paradicsomban?
Ők ketten.
Akikkel vacsoráztál.
És ez a két fiú.
Ők meg ők.
Összezavarodott.
Már most.
- Mindenféle eszébe jutott. - A Pokol is jó.
Igen?
Ugye?
Miért vágsz ilyen képet?
Te jó ég…
Nő a feszültség.
Nem kéne egyedül mennie.
Mindenki magas.
Nem szoktam hozzá.
- Magasak vagytok. - Igen.
- Igen? - Milyen érzés volt bejönni?
- Az elején? - Igen.
Mindenki jó fejnek tűnt.
- Izgultam. - Láttál minket?
Igen, és mindenki csinosan volt öltözve.
Ma én is kitettem magamért.
Szóval egy kicsit megrémültem.
Nem érdemes.
- Annyira jó voltál ma. - A ruhák…
A lányok szerint jó fej voltál.
LEE NADINE
Beszélgettünk egy kicsit,
és végig megvolt a szemkontaktus.
Sokkal helyesebb, mint gondoltam.
Nem is tudom.
Nagyon aranyos.
Úgy tűnik, hogy csábos.
- Igen. - Ja.
- Ha elcsábulsz, annyi neked. - Ja.
Mintha mindegyik lányt érdekelné a fiú.
Nagyon tetszik nekik. Nadine mondta,
hogy nem szokott odamenni ahhoz, aki tetszik neki.
De láttátok, mit csinált?
Ő kezdeményezett.
Dong-woo pedig őt lesi egyfolytában.
Nadine-t figyeli, ahogy az Jin-younggal beszél.
Hirtelen felrázta a dolgokat.
Nem lehet figyelmen kívül hagyni.
Bajban vannak.
Helló!
- Helló! - Szia!
Gyere ki egy percre!
Han-bin és Seo-eun most mentek el.
Seo-eun csodás!
Nem tudom,
kit válasszak.
Szívesen beszélnék az új sráccal.
Egyszer.
Érdekel.
Na, megyek.
Hová?
- Nem tudom. - Oké.
Hogy siet!
Nagyon siet valahová.
Meg se szólal.
Már akartam veled beszélni.
De nem értél rá.
- Velem? - Igen.
Túl kapós vagy.
Nem is igaz.
Nem? Akkor csak nem volt bátorságom.
De beszélni akartam veled.
Jól van.
Innen látod az óceánt is.
Köszönöm.
Hogy érzed magad?
Mivel kapcsolatban?
Úgy általában.
- Igen? - Hát…
Ne a mostani helyzetet nézzük, hanem általában.
Hogy vagyok?
Nyugodtabb vagyok.
Mindig azon fáradozol, hogy az emberek jól kijöjjenek egymással.
Látom, hogy ezen munkálkodsz.
- Igen? - Szóval…
Örülök ennek.
- Minek? - Hogy így tettem.
- Valóban. - Igen.
Remek.
Hát…
Már az elejétől kezdve, a legelejétől fogva
valahogy
így éreztem.
- Értem. - Már az elején is.
Nagyon ügyesen vágtad a hagymát.
SZERETEM AZT, AHOGY VÁGOD A HAGYMÁT
Jól csináltad.
Tényleg, a hagyma.
Akartam beszélni veled tegnap.
Csak nem akartalak zavarba hozni.
És én se akartam felszínesnek tűnni.
Ezért nem tettem.
De még nem ismerjük egymást, ahogy a többieket sem.
- Értem. - Ne érezd magad kellemetlenül!
Én sem akarnám.
Értem.
Ez nem szerelmi vallomás.
El akartam mondani, hogy beszélgetni szeretnék.
Szóval…
Milyen volt a hús?
A sertésszelet?
Nem nagyon szeretem.
Ha legközelebb valami finom lesz,
nyerni fogok, hogy együtt megehessük.
Hát…
nagyon figyelmes vagy.
- Szépen fogalmazott. - Édes!
Az.
Remélem, jól alakulnak a dolgok.
- Annyira őszinte. - Igen.
- Az ott Jong-woo? - Biztos vár valakire.
- Seul-kire. - Igen?
Akarsz beszélgetni?
- Beszélgessünk! - Jó.
Remek.
Innen szép lesz a kilátás.
- Ülj csak le! - Ide?
Szerettem volna beszélni veled.
Igen?
- De nem volt alkalom. - Oké.
Nem volt idő, és nem adódott rá lehetőség.
Úgy gondoltam, hogy most van, és tudnánk beszélgetni.
Tegnap
keveset beszélgettünk,
de megtudtam, hogy balkezes vagy, meg ilyesmiket,
úgy éreztem, sok a közös bennünk.
És nagyon kíváncsi lettem…
- Értem. - …rád.
- Oké. - Amikor beszélgettünk,
mintha kisebb bókokat is mondtál volna.
Észrevetted az apró részleteket, és rákérdeztél.
Olyasmiket mondtál, ami jól esett mindenkinek.
Fontosnak tartom kifejezésre juttatni az érzelmeimet.
Értem.
Azért kértem,
hogy dumáljunk.
A szemkontaktus nem az erősségem.
Értem.
Miért?
Nem is tudom.
Nem tudom, miért.
Valahogy nem megy nekem. És neked?
- Nekem megy. - Igen?
Szép az orrod.
- Az orrom? - Igen.
- Sokszor mondják? - Igen.
Nekem is. Látod?
De te…
Nagyon csinos vagy.
Aranyos kis arcod van…
minden vonásod nagyon szép.
Köszönöm.
És amúgy energikus vagy?
- Igen. - Igen.
Eléggé meglátszik rajtam
a fizikai fáradtság.
- Igen? - Igen.
Itt sok fárasztó dolog lesz.
- Igen. - Látni majd az arcodon.
Kiül az arcodra.
Látni lehet rajtad.
És ha kimerült vagy, inkább egyedül lennél.
Nézd az óceánt!
- Látod, hogy csillog? - Nagyon szép.
A csillogó vizet yunseulnak nevezik.
- Yunseul? - Ugye milyen szép?
- Yunseul? - Igen.
Yun Seul-ki.
Bocs, ez béna volt.
De szép!
„Yun Seul-ki. ”
Yun Seul-ki.
Bocs, ez béna volt.
Nekem tetszik.
Igen. Yun Seul-ki.
Shin Seul-kinek hívnak.
Yunseul?
Nagyon szép.
Úgy csillog, mint a gyémánt.
Nagyon szép.
Sok mindenről beszélgetnék.
Ki van bent?
Senki?
Senki sincs?
Lemegyünk a partra?
Jól hangzik.
Menj csak!
- Gyere velünk! - Igen?
Meleg van.
Nagyon.
- Leégett az arcom. - Ja.
Hová megyünk?
- Oda. - Csak két szék van.
Menjetek csak!
Majd itt maradok.
Sziasztok!
- Miért? Menj velük! - De miért?
Nadine azt mondta, tetszik neki
- Jin-young. - Igen.
És erre Se-jeong…
- Lehet, hogy neki is tetszik. - Igen?
Szerintem igen.
- Igen. - Nadine próbálkozik.
De megint feladta.
- Igaz. - Igaz?
Két napja vagytok itt? Vagy három?
Három, a maival együtt.
És milyen volt?
Van itt olyan valaki, aki bejön neked?
- Itt? - Van valaki?
Nem teljesen.
De majdnem.
És neked?
- Van olyan? - Beszélnem kell mindenkivel.
De azért lehet, hogy van.
Úgy gondolod?
Igen.
De az első benyomás
nem mindig passzol, ha már tudtál…
- Igen. - …beszélni valakivel.
- Érdekes. - Értem.
Ha jársz valakivel,
vagy kiválasztasz egy embert, van olyan, ami kizáró ok lehet?
Hogy érted?
Mondjuk, iszik egyet…
- Igen. - …egy másik lánnyal.
Jól tűröd az ilyesmit?
Igen.
Ha közben üzen nekem.
Vagy előre megmondja. Akkor oké.
Ez jó.
A szemembe süt a nap.
- Ideülsz? - Nem bírom kinyitni a szemem.
- Ott ülök, ahol belesüt a nap? - Igen.
- A szemem… - A nap.
Nem tudom kinyitni.
Ülj ide!
Nem, jól vagyok.
Nem akarok hunyorogni.
De aranyos!
Jin-young mosolya nagyon csábos.
Ez az én ágyam, ülj csak le!
Ülj le!
Csak nem So-e?
Hogy? Ne már! Ő az.
- Hogy vagy ezzel? - Mivel?
Mondhatjuk azt, hogy…
érdekellek téged?
- Hogy te engem? - Igen.
Egy kicsit beszélgettünk is.
Igen.
Érdekelne, hogy meg akarsz-e jobban ismerni.
Eltaláltad. Kíváncsi vagyok rád.
- Értem. - Igen.
Mióta megismertem mindenkit,
én mindig ugyanarról az emberről beszéltem.
- Igen. - És…
Ugyanaz a személy érdekel téged az elejétől fogva?
Igen.
Csak egyvalaki?
- Igen, sose beszéltem másról. - Értem.
Amióta csak leültünk az elején.
És te?
- Hogy én? - Te hogy éreztél?
Nálam változtak a dolgok.
- Igen? - Igen.
Valójában
szeretném, ha ez döntési folyamat lenne, és a végén derülne ki, kit választok.
Jól hangzik.
- Több emberrel kéne beszélgetned. - Így van.
És te?
Igen, ez igaz. Először minden lány számításba jött,
de már szűkül a kör.
Én így gondolom.
Ez jó.
Igen?
- Igen, jó. - Igen?
- Igen. - Oké.
És te kíváncsi vagy rám?
Igen. Kíváncsi vagyok rád.
De ha beszélgetünk is egymással, kevés témát érinthetünk.
Úgy szeretném,
ha korlátozások nélkül beszélhetnék mindenkivel.
- Például veled. - Értem.
- So-e. - Oké.
Jó volt?
Igen, jót beszélgettünk.
Szia, So-e!
Én Seul-kivel beszélgettem.
- Értem. - Igen.
Mi van?
Jó volt.
- Jó volt beszélgetni. - Oké.
Még jobban tetszik.
Tovább beszélgetnék vele.
- Jobban is tetszik? - Igen.
Oké.
És neked milyen volt So-éval?
Nagyon kedves.
Aranyos lány.
És ki kezdeményezett?
So-e.
- So-e akarta? - Igen.
Népszerű vagy.
- Mi? - Népszerű vagy.
Nem is.
- Hát itt vagy. - Igen.
- Milyen volt? - Jó.
Kivel beszéltél?
Hogy én?
Se-jeonggal. Láttalak titeket.
Nyomul a csaj.
Nyomul.
- Ezt jól megmondtad. - Nyomul a csaj.
De nagyon aranyos.
Ez király!
Nagyon jó volt.
Először nagyon tartózkodó volt.
Szerintem nagyon aranyos.
Egész más, amikor beszélget az ember vele.
Olyan tartózkodó.
- Ezt mondta ő is. - Igen.
De amikor beszélgettünk, kiderült, hogy hasonlóak vagyunk.
Ez nagyon jó.
Talán ezért is passzolunk egymáshoz.
Azt is mondta, hogy megleptem őt.
Mert jó fej vagyok és aranyos.
Lehet, hogy csak úgy mondta.
De igaza van, Se-jeong.
- Igen. - Szerintem is.
Nem tudom.
De ma párokban
- beszélgettünk. - Igen.
- És… - Beszélgettünk.
…nem választhatjuk azt, akit tegnap.
Így van.
Talán mind megyünk a Paradicsomba?
Sosem lehet tudni.
Nem kockáztatunk.
Jól átgondoljuk.
Igaz?
So-ének megnőtt az önbizalma.
- Igen, Yoong-jae-vel kapcsolatban. - Igen.
De szomorúan gondolok arra, hogy az új srác, Jin-young bekavar.
- Ja. - Igen.
Mert csak So-e érzései változatlanok.
- Igen. - Ugyanaz.
Mindenki azon gondolkozik, hogy milyen ember lehet.
De So-ét nem érdekli.
- Csak Yoong-jae? - Mondta,
hogy az elejétől fogva ugyanaz a srác érdekli.
Úgy érzem, Yoong-jae és So-e egy pár lesznek.
Elképzelhető, hogy So-ével megy a Paradicsomba, mert neki se közömbös.
Eltölt egy kis időt vele, és meglátja, mit gondol a lányról.
Én így látom.
Remélem, So-e és Yoong-jae összejönnek.
Nem úgy látjátok, hogy mindketten megnyíltak egymás előtt?
Jong-woot Seul-ki érdekli.
„Yun Seul-ki. ”
- Tetszik neki. - Igen.
Han-binnek Seo-eun tetszik.
- Igen. - Igen.
Szerintetek együtt mennek?
- Nem őt választja. - Nem.
- Nem őt fogja választani? - Szerintem nem.
- De Yoong-jae So-ét választja. - Igen.
- Biztos tetszeni fog neki a lány. - Kíváncsi vagyok.
Remélem, így alakul.
- Nézzük meg! - Igen.
- Érdekel. - Nincs értelme találgatni.
POKOL DÉLUTÁN 5 ÓRA
Egyre jobban izgulok.
Jong-woo, szerinted mész?
Szeretnék.
Nem biztos, hogy menni fogok, de reménykedem benne.
Mert különben nehéz lesz.
- Nehezen viselném, ha maradnék. - Ma?
Mert akkor már két nap lesz zsinórban.
Most kiválasztjuk a párokat, akik a Paradicsomba mehetnek.
A nők már kiválasztották azt a férfit, akivel szívesen mennének.
30 PERCCEL EZELŐTT
Nincs tuti döntés.
Azt választom, aki a legközelebb áll hozzám.
Egyetértek.
És ha én maradok itt?
Itt az idő,
hogy a fiúk egyenként kijöjjenek,
és kimondják annak a hölgynek a nevét, akivel szívesen mennének.
A párok, akik tegnap a Paradicsomban jártak,
nem választhatják egymást.
Másodszor nehezebb.
Azoknak nehezebb, akik már voltak ott.
És ráadásul még valaki bekerült a képbe.
Kíváncsi vagyok, kik mennek.
Remélem, mindenki.
Mindenkinek lesz párja.
Lehet, hogy így lesz.
Nem fűzök nagy reményt ehhez.
Nem akarok.
Ha sikerül, akkor jó.
- Ha nem, sajnálom. - Igen.
Sosem lehet tudni, hogy dönt a másik fél.
Így van.
Nem tudom.
PÁROSÍTÁS - IRÁNY A PARADICSOM
KIM JIN-YOUNG
Minden lány másmilyen.
De emiatt különlegesek és vonzóak.
Seul-ki, őt ösztönösen választottam,
igazán kíváncsi vagyok rá.
Seo-eun egészen más, mint amilyennek gondoltam.
Energikusnak tűnt, és lazának is.
Ez nagyon tetszett.
Ami Se-jeongot illeti,
úgy éreztem vonzódunk egymáshoz, jót beszélgettünk,
és nagyon bájosnak találtam. Most vívódom…
A személy, akivel a Paradicsomba szeretnék menni…
Hirtelen annyira…
Miért izgulok ennyire?
A személy, akivel a Paradicsomba szeretnék menni, az Shin Seul-ki.
- Értem. - Igen.
- Három másodperc. - Igen.
Annyi volt.
Igen.
CHOI JONG-WOO
A személy, akivel a Paradicsomba szeretnék menni…
az Shin Seul-ki.
Szeretném jobban megismerni Seul-kit.
Addig fogok próbálkozni, amíg nem sikerül együtt elmennünk.
Az egyikük nem stresszel…
- A másik kétségbe van esve. - Igen.
- Nem is tudom. - Seul-ki…
- Választania kell, igaz? - Igen.
- Seul-ki itt van. - Kijött.
- Kit választott? - Nézzük az arcát!
Hogyan?
- Az ing színe. - Igen.
- Helló! - Szia!
Mehetünk?
Igen? Hová?
- Erre. - Oké.
- Hát… - Igen?
Hoznád az enyémet is?
- Vigyem a tiédet? - Igen.
- Vihetem. - Nem kell, majd én.
Jó, akkor vidd!
Azta!
Ez komoly?
- Ez igen. - Nem semmi.
Vagyis…
Egy pillanat!
Hát nem vonzó egy pasi?
- Én… - Olyan sablonos lett volna.
Még sosem láttam ilyet!
- Ez szuper! - Akármilyen fura, de nem utálom.
- Ja. - Egyáltalán nem.
De várjunk csak!
Azt mondani, hogy „jó”,
nem ugyanaz, mint „jó, akkor vidd. ”
Jin-young csak…
- Jin-kyung, ez Jin-Young vonzereje. - „Jó, akkor vidd. ”
Ne már!
De azért fura lenne, ha holnap Seul-ki vinné mindkét táskát.
Ő meg hátratett kézzel sétálna mögötte.
Ezt megnézném.
- Fura figura. - Ne már!
Mi van vele?
- Vihetem. - Nem kell, majd én.
Jó, akkor vidd.
Összekerültünk.
Tudtad, hogy kijövök?
Nem. Azt hittem, nem fogsz.
Menj csak!
De te már másodszor leszel.
Igen.
Szerintem Jong-woo az.
Mert együtt voltak, és sokat beszélgettek.
- Tényleg? - Csodás!
Amikor visszajött, akkor is Seul-kihez beszélt.
Igen.
Shin Seul-ki
nem választotta
Choi Jong-woot.
Choi Jong-woo nem mehet a Paradicsomba.
Nem is értem.
- Annyira szomorú. - Úgy sajnálom.
- Senki sem tudja megvigasztalni. - Úgy van.
- Jong-woonak nagyon tetszik. - Igen.
KIM HAN-BIN
Han-bin.
A nő, akivel a Paradicsomba szeretnék menni…
Nem tudom, ki tetszik neki…
- Ki iránt táplál érzelmeket. - Ja.
- Nem tudok kiigazodni rajta. - Ja.
Én sem.
A nő, akivel a Paradicsomba szeretnék menni…
Choi Seo-eun.
Gyere ki!
- Na! - Gyere!
- Beszélj vele! - Ja.
- Csak beszélj! - Gyere ki!
- Jaj! - Hogy ehessen valami finomat…
Nem fog kijönni.
- Itt van! - Kijött?
Nagy megkönnyebbülés.
Jin-kyung, kijött.
Megjelent!
Te jó ég, Han-bin!
- Bejött az őszinteség. - Igen.
Jó nehéznek tűnik.
- Alig bírom cipelni. - Igen?
Menjünk!
Nagyon izgulok.
- Menjünk! - Menjünk!
Jó.
- A Paradicsomba. - Menjünk!
Ez nagyon izgalmas.
Miért?
Nem nehéz?
Nagyon könnyű.
Alig érzem.
- Akár futni is tudnék. - Várj!
Csak lassan.
Elment.
Úgy tűnik.
Han-bin elment.
SHIN DONG-WOO
A nő, akivel a Paradicsomba szeretnék menni…
Lee Nadine.
Nem is tudom.
El kell döntenem, hogy azt válasszam, aki érdekel,
LEE NADINE
vagy azt, akivel beszélgettem.
Dong-woo kedves volt,
de először nem engem választott.
Jin-young nagyon aranyos,
de nem ismerem őt.
- Nem tudom, hogy Nadine… - Nadine…
Nadine helyzete…
- Remélem, eljut a Paradicsomba. - Igen.
- Úgy van. - Menjünk!
Na, megyek.
Szia!
Helló!
- Gyalog megyünk? - Add csak ide!
Ez jó nehéz.
Semmi gond.
Jaj! Csak vicceltem.
Köszönöm.
- Vigyázz! - Jó.
Nem gondoltam, hogy megyünk.
Nem?
Nem tudtam, mire számítsak.
- Jó döntés. - Most aztán beszélhet.
Jót lesz neki.
Angolul is tudnak beszélgetni.
Úgy érzem, összeillenek.
Igen.
Drukkolok nekik.
- És ha csak ketten maradtunk? - Mi?
Semmi gond.
Remélem, nem egyedül maradok itt.
- Nekünk is menni kéne. - Igen.
Mindkettőnknek.
JO YOONG-JAE
A nő, akivel a Paradicsomba szeretnék menni…
Fogadok, hogy So-e és Yoong-jae ma együtt mennek.
Mondd, hogy So-e!
A nő, akivel a Paradicsomba szeretnék menni, az Lee Nadine.
Hogy mi?
Mi van?
- Tessék? - Ez meg hogy?
- Ez nagyon meglepő. - Ez…
Nem akart vele menni.
Értem.
- Olyat mondott, akivel nincs kapcsolata. - So-e…
Direkt nem őt.
Hisz biztos lehetett benne, hogy akkor együtt mennek.
Mivel So-e megnyílt. De csak úgy tudta elkerülni…
- Igen. - Így volt.
Lee Nadine
nem választotta Jo Yoong-jaet.
Jo Yoong-jae ma nem megy a Paradicsomba.
Kérlek, térj vissza a szállásra!
Nem tudom, mi van.
Kavarognak a gondolatok a fejemben.
Jó hosszúra nyúlik.
- A kettő közti szünet. - Nem ilyen volt?
Megszületett a döntés…
- Vége van. - …a második párválasztás során.
KIM JIN-YOUNG
JO YOONG-JAE
Te jó ég!
Teljesen magamra hagytak.
Pedig én kitárulkoztam…
Yoong-jae elment valaki mással.
Biztosan elment valaki mással.
De ha az a lány, akit Yoong-jae választott,
másvalakink a nevét mondta,
és azok ketten elmentek, akkor még itt lehet.
Hát ez…
- Jong-woo Seul-kiért van oda. - Igen.
Jong-woo egész őszintén megmondta.
Azt gondolom, hogy So-e van megbántva leginkább.
Azt hiszem, hogy a fiú Seo-eun miatt döntött így.
Itt akart maradni, hogy vele lehessen.
- Ez elképzelhető. - Értem.
- Igen. - Így igaz.
De Seo-eun elment.
Elnézést!
Igen.
- Bejöhetünk? - Igen.
- Sziasztok! - Ki az?
- Mi? - Helló!
Helló!
Nem gondoltam, hogy ti vagytok azok.
Gyertek be!
Hogyhogy ti vagytok itt?
Te erre számítottál?
- Nem. És ti mit kerestek itt? - Ez komoly?
Yoong-jae meglepődött.
- De tudhatta volna. - Ja.
- Hogy nem Seo-eun. - Seo-eun nincs itt.
- Meglepődött. - Nagyon.
- Ki van akadva, hogy nincs ott Seo-eun. - Szomorú.
- Teljesen odáig van. - Igaz.
Csak üljetek le nyugodtan!
Ahova akartok.
Megint mi hárman.
- Hé! - Tudom.
Rajtam van az ing. Másképp…
Jobban kellett volna igyekeznem.
Máskor is vedd fel!
Igen?
Nem tudom, eljutok-e egyáltalán.
Eltettem a fürdőruhám. Szerettem volna úszni. De kár!
Jól vagy?
Csak úgy szerettem volna elmenni.
Csalódott vagyok, hogy nem sikerült.
Talán túl sokat vártam ettől az egésztől.
Akkor ki ment el?
Ki tudod találni?
Mert én csak azt tudom, ki nincs itt.
Én tudom.
Én megpróbálom.
Mert az tudjuk, hogy nem választhatod akivel voltál.
Csak tippelgetek.
Nadine.
- Dong-wooval? - Igen?
Nem Dong-wooval. Jin-younggal.
- Az új sráccal. - Miért? Mondott valamit?
Nem, de megéreztem.
Szerintem Nadine-nal ment el.
- És Seul-ki? - Seul-ki Han-bint választotta.
Seul-ki és Han-bin jóban vannak?
Láttam őket.
- Köszöntek. - De ennyi.
De olyan telepatikus módon köszöntötték egymást.
- Nem. - Nem tudom.
Én máshogy látom.
Mondd meg, hogyan!
Szerintem
Jin-young Seul-kivel ment el,
és Han-bin meg Seo-eunnal.
Én így gondolom.
- Én is. - Tényleg?
Dong-woo és Nadine.
- Dong-woo és Nadine. - Valamit nem láttam?
Az ösztöneid…
pocsék ösztöneid vannak.
Elég nehéz megjósolni, hogyan éreznek mások.
Azt hitem, te elmész.
- Én is. - Hogy én?
Mondtam, hogy te biztosan elmész.
Te úgy döntesz, hogy biztos vagy benne? Vagy előtte gondolkozol?
Mióta csak bejöttem,
azt tettem, amit eleve akartam.
Nem törődtem mások érzéseivel.
Ha visszautasítanak,
akkor is a saját érzéseimre hallgatok.
Hű maradtál az érzéseidhez.
Miért ülsz ott egyedül?
Gyere ide, és beszélgess!
Oké.
- Szomorú vagy? - Csak összekuporodtam.
Sokat gondolkozol a döntés előtt?
Igen, sokat.
Nagyon sokat.
Megkérdezhetem, hogy melyik tényező a fontos?
Én…
Hogy nekem?
- Fontos, hogy én hogy érzek. - Az érzéseid?
Nem szeretek homályosan fogalmazni.
Azt hiszem,
a választandó személyre gondolok.
Úgy választok…
Nem is tudom, mit beszélek.
- Miért vagy ilyen nyugtalan? - Mi? Csak úgy.
- Most először utasították vissza. - Mi?
Most először.
Nem hiszem, hogy visszautasítottak.
Csak nem illettünk össze.
- Nem vagytok egymáshoz valók? - Nem.
Az nagyon szomorú.
Ha nem vagytok egymáshoz valók, akkor nehéz a helyzet.
Kedvelted őt?
- Tessék? - Kedvelted?
Azt hiszem.
- Biztos voltál benne? - Igen?
Lehet, hogy csak én gondoltam úgy.
Úgy vagyok vele, hogy én próbálkozom,
és majd lesz valami.
De
ez egy lassú folyamat.
Nehéz megmondani, mit gondol a másik ember.
Már rájöttem.
Régen azt hittem, könnyű.
- Hogy lehet kitalálni? - Hogy?
Az őszinteség jó stratégia.
Együnk, hátha jobban érezzük magunkat!
Azt mondod?
Képesek leszünk főzni?
- Öltözzünk át! - Oké.
Hozzuk be a cuccainkat!
Menjünk! Yoong-jae, menjünk!
Legalább nem vagyok egyedül.
- Mi? - El is bőgtem volna magam.
Kösz, hogy itt vagy.
Olyan nehéz. Az ember nem tehet róla, de kiborul.
ÖLTÖZŐ
So-e.
És ha elsírom magam?
Sírhatnékom van.
Tényleg nem baj, hogy így történt.
Nem lehet irányítani mások érzelmeit.
De szomorú vagyok.
LEE SO-E
Én elmondtam Yoong-jae-nek, hogy érzek iránta,
de nem engem választott.
Elképzelhető, hogy tudatos döntést hozott,
mert közben Seo-eunra gondolt,
akivel a Paradicsomban járt.
De lehet, hogy azért, mert nem fejeztem ki magam világosan.
Sok oka lehet ennek.
De nagyon fáj.
De senki sem irányíthatja az érzelmeit.
Pedig olyan vidám volt.
Ez felkavaró.
So-e úgy beszélt,
mintha Jong-woot vigasztalná, de igaziból
magához beszélt.
- Magának mondta. - Igen.
Úgy mosolygott a többiek előtt, aztán meg sírva fakadt,
ahol már nem láthatta a kamera.
Sok mindent el lehet érni kemény munkával.
A munkában lehet sikereket elérni, ha valaki keményen dolgozik.
De a kapcsolatok másképp működnek,
ha valaki erősen küzd, akkor sem biztos, hogy sikerrel jár.
Különösen így van ez a férfiak és nők esetében.
Az odaadás és az őszinteség nem elég.
Ezért olyan nehéz.
Nagyon szomorú.
- So-e jól ki tudja fejezni magát… - Igen.
…és ha találkozik egy hozzáillő személlyel,
akkor minden nagyszerű lesz.
Yoong-jae nem illik So-éhez.
So-e mindent elkövetett.
- Együnk! - Jó!
- Mi lesz a vacsora? - Mi lesz?
- Csak újhagymát látok. - Van még valami.
- Rámen. - Őrület!
Rámentészta!
- Rámen! - Anyám!
Jong-woo, kelj fel!
- Jong-woo! - Állj fel!
Azta!
Ez maga a Paradicsom!
Tojás!
- Tükörtojás legyen, vagy rántotta? - Rántotta.
- Én is azt szeretem. - Majd én felverem.
- Ó, de jó! - Megcsinálom a zöldséget.
Úgy megörültem, amikor megláttam a ráment.
Isteni!
Minden bajom elmúlt.
Tényleg?
- Jól van. - Éljen!
Oké.
Mi van?
- Jaj! - Túl sok sót tettél bele?
- Rengeteget. - Várjál!
Nyugi!
Ne keverd össze…
- Hová szórtad? - Ide.
Most keverd össze!
Összekeverjük és megkóstoljuk.
Sós lesz.
Nem olyan vészes.
Egész jó.
- Ugye? - Igen.
- Rendben van. - Akkor jó.
- Igen. - Ne aggódj emiatt!
- So-e, ne dőlj be neki! - Jaj!
Ne dőlj be! Hagyd őt!
Csak kivett egy kis sót.
Hozzáadjuk a tésztát.
Igen.
Úgy örülök!
Jó illata van.
Mesés!
Jól néz ki.
Mit csinálsz?
Eszem egy kis retket.
Értem.
Nyersen?
Én szeretem úgy.
Finom.
De örülök!
Jól néz ki.
Tényleg jól néz ki.
Jó étvágyat!
- Jó étvágyat! - Viszont!
Jó lett a tészta.
- Igaz? - Nagyon finom.
- Örülök neki nagyon. - Én is.
Máris jobban vagyok, ahogy eszem, és nézem az óceánt.
Tényleg?
Én nem látom a vizet.
Nem is nézett az óceánra, miközben ezt mondta.
Nagyon finom.
Retket is eszem rámenevés közben,
ezért nem marasztalom el magam.
Tényleg?
Mintha fogyóznék is közben.
Fogyózni?
Úgy érzem.
Jobb ez a rámen, mint a kaja a Paradicsomban?
- Finom. - Igen?
- Nagyon. - Akkor maradj itt a Pokolban!
- Oké? - Csak cukkol.
Pedig neked is el kéne menni.
De komolyan, oda kell mennünk.
Én biztos eljutok oda.
Azt mondtad, az őszinteség bejön?
Igen. Előrevisz.
Úgy lesz.
- Ez finom volt. - Nagyon.
- Jóllaktatok? - Nagyon.
Mióta itt vagyok, többet eszem.
Jó nagy köd van.
Tetszik, hogy most minden más.
- Olyan rejtélyes. - Igen.
Ez igazi köd, ugye?
Mint egy filmjelenet.
- Annyira… - A Karib-tenger kalózai.
Igen.
- Teljesen olyan. - A hajóroncs miatt.
- Yoong-jae. - Igen?
Szeretnék mondani valamit.
- Itt beszélhetünk? - Igen.
- Ha a beszélgetés bizonytalanságot szül… - Igen.
…akkor rossz érzéssel alszom el.
Ha olyasmit akarsz mondani, amitől jobban érzed magad,
akkor hallgatlak.
Köszönöm.
Nem tehetünk róla, hogy vannak elvárásaink.
- Igaz. - Erre utaltam, amikor azt mondtam:
- „Kíváncsi vagyok rád. ” - Igen.
Nem azt mondom, hogy frusztrál engem,
hogy nem engem választottál.
Csak azt mondom, amit érzek.
Úgy érzem,
neked más szempontjaid vannak egy randival kapcsolatban.
Te úgy vagy ezzel, hogy minél több emberrel akarsz találkozni,
és reméled, hogy köztük lesz a hozzád illő személy.
Igazam van?
Igen, eléggé óvatos vagyok.
Igaz, hogy mindegyik nő érdekel,
és jó lenne mindenkivel elbeszélgetni.
Örülnék, ha így lenne,
ha ez elvben lehetséges,
ha van rá lehetőségem.
Ezt nagyra értékelem.
De…
arra gondoltam, hogy jó lenne, ha én is egy lehetnék közülük.
Azt szeretném, ha én lehetnék az egyik…
akire kíváncsi vagy.
Sokan úgy élik meg…
Kicsit kínos,
hogy nem viszonozzák az érzelmeimet,
pedig én nem rejtettem véka alá.
És egy kicsit szomorú.
Tényleg sokat gondolkoztam ezen…
És arra jutottam, hogy én ilyen vagyok.
Ilyen vagyok.
Még ha kínos és szomorú is…
úgy éreztem, így kell tennem, hogy hű maradjak önmagamhoz.
Szóval…
Nem akarlak semmire rákényszeríteni.
Azt nem akarom.
Értem.
Jó.
- Egy kicsit zavarban vagyok, de… - Igen.
Köszönöm, hogy nem akarsz kényszeríteni.
Ez nagyon klassz.
- Eléggé meglepő helyzet… - Igen?
- Igen. - Váratlannak tartod?
Őszintén szólva
gondoltam arra,
hogy talán engem választottál,
amikor beszélgettünk.
És azt hittem,
csalódott leszel
vagy dühös.
Vagyis nagyon óvatos voltam
a vacsora alatt.
Értem.
Be kell vallanom, feldúlt voltam.
Látszott rajtad.
- Bocs, nem tudtam elrejteni. - Nincs miért bocsánatot kérni.
Arra is gondoltam…
talán az én hibám volt.
Az, ahogyan most megnyíltál előttem, és úgy érezted, beszélnünk kell,
egyértelműen kifejezésre juttatta
az érzéseidet.
Nem azt mondom,
hogy meggondoltam magam,
de úgy érzem, fontolóra kell vennem pár dolgot.
Elmondom majd, mit érzek, mielőtt túl késő lenne.
Köszönöm szépen.
Meg fogom osztani veled előtte.
Köszönöm.
Én köszönöm.
Elmondtam, hogy érzek, mindent, ami szavakba önthető.
Nagyon sokat gondolkoztam.
Kipróbáltam új dolgokat.
Persze hogy kíváncsi vagyok másokra is.
Nem tehetek úgy, mintha minden rendben lenne.
Sosem lehet tudni, mi történik.
Ez nagyon klassz volt.
Átléphetem a határt?
Azt hittem, tudom, hol romlottak el a dolgok.
Erőteljesebbek az érzéseim, mert figyelek rájuk.
Le akartam lassítani a dolgot.
Rettentően fáj a szívem.
A feliratot fordította: Hegyi Júlia