‫ולריה דוקה, בת 36, מוזיקאית.‬ ‫נשואה, אם לשני ילדים.‬
‫מתחרה במרתונים.‬
‫זו.‬ ‫-ברכותיי.‬
‫בחרת לב מעולה בשביל אשתך.‬
‫לאן אתם לוקחים אותי? לא!‬
‫לא!‬
‫ולריה!‬
‫מצאו לך תורמת.‬
‫כשהתחלתי לכתוב את הסיפור הזה,‬ ‫היה לי לב אחר.‬
‫אבל לא באמת ידעתי‬ ‫מה תהיה המשמעות של לב חדש בגוף שלי.‬
‫קדימה.‬
‫לומדים לחיות עם לב של זר בגוף.‬
‫משהו מטריד אותי.‬
‫יש אורח בקרבי,‬
‫ואני לא מכירה אותו.‬
‫אתה לפעמים חושב מי קיבל את הלב של אימא?‬
‫כן, זה כל מה שאני עושה.‬
‫מכיר אותה?‬ ‫-היא הייתה אשתי.‬
‫ולריה נרצחה.‬
‫לקחו את הלב שלה ומכרו אותו לחארות‬
‫שהיו צריכים השתלה בשביל מישהו שרצה לחיות.‬
‫אני יודעת מי הייתה התורמת שלי.‬
‫זו הייתה ולריה דוקה.‬
‫הפכתי לרוצח כדי להציל את האישה שאני אוהב.‬
‫רצחת אישה חפה מפשע, אלוהים אדירים!‬
‫אישה חיה ובריאה!‬
‫זה היה בשבילך.‬
‫ביום שבו פגשתי אותך‬
‫החיים התחילו להיראות לי הגיוניים.‬
‫הייתי מבועת לדעת‬ ‫שתמותי רק כי לא ימצא לך תורם!‬
‫מבעת אותי לחשוב שהרגשות שלי כלפי סימון‬
‫הן לא שלי, אלא שלה.‬
‫ולריה.‬
‫למה בגדת בי כשכל מה שעשיתי‬
‫זה לכבד אותך, להעריץ אותך‬ ‫וללכלך את הידיים שלי בדם בשבילך?‬
‫אולי לא אני שכבתי איתו, אלא היא.‬
‫עברת ניתוח לב?‬
‫תעני לי. זו השתלה?‬
‫היי!‬
‫רצחת את אשתי, לקחת את הלב שלה‬ ‫והשתלת אותו בקמילה!‬
‫באתי לתת הצהרה לגבי השתלת הלב שלי.‬
‫אתה הולך לכלא.‬
‫אין ביטוח טוב יותר מאשר כוח והשפעה.‬
‫המועמד בראוליו קרדנס ניצח בבחירות לנשיאות.‬
‫אם עשה את זה מאהבה,‬ ‫אני לא מדמיינת מה יעשה משנאה.‬
‫כמו שאת לא יכולה להוציא את הלב הזה,‬ ‫את לא יכולה להוציא אותי מהחיים שלך.‬
‫מה הם עשו לקמילה?‬
‫קמילה!‬
‫גברת חואנה מרקס, תיהני מהטיול.‬
‫כבר אמרתי לך, אנחנו רואים ויודעים הכול.‬
‫- איסטנבול, טורקיה -‬
‫תודה.‬
‫סליחה.‬
‫זהירות!‬
‫- הלב המסומן -‬
‫לא יכול להיות.‬
‫אווה, זקריאס מצא אותי.‬
‫את בטוחה?‬
‫הייתה לו תמונה שלי.‬
‫אני בטוחה שחיפש אותי.‬
‫זקריאס שכר אותו, אני בטוחה.‬
‫לא יכול להיות.‬
‫זקריאס גילה שזייפתי את המוות שלי,‬ ‫שהכול שקר.‬
‫אני מתקשרת למשטרה.‬
‫ממש לא.‬
‫הרגע הרגת מישהו.‬
‫את רוצה להירקב בכלא?‬
‫אז… תגידי לי מה לעשות!‬
‫מה אעשה? יש אדם מת בבית שלי.‬
‫קודם כל, תירגעי.‬
‫תיפטרי מהגופה.‬
‫אווה, אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫לא אעשה את זה.‬
‫יצאתי הרגע מהפגישה. אגיע בעוד שעה.‬
‫רגע, אווה. אווה!‬
‫היי, פיטר. מה שלומך?‬
‫מעולה. את לבד?‬
‫כן, בטח.‬
‫אני מכין פיצה, אם תרצי להצטרף אליי.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫אני נפגשת תכף עם חברה. סליחה.‬
‫אולי מחר.‬ ‫-אוקיי, כן. בטח, אין בעיה.‬
‫אוקיי.‬
‫אגב, שמעת קודם רעש, כמו ירייה?‬
‫לא.‬ ‫-לא?‬
‫טוב. אתפוס אותו.‬ ‫-אני אעשה את זה.‬
‫אה, בטח. טוב.‬
‫תודה, ואו.‬
‫הוא תמיד מסתבך בצרות.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-טוב.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ואו, החיוך שלך מדהים.‬
‫תודה.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫פשוט נשאיר אותו פה?‬
‫לא כדאי לפחות לקבור אותו?‬
‫אנחנו חייבות ללכת.‬
‫את צריכה לעזוב את המדינה עכשיו.‬
‫אם זקריאס מצא אותי רחוק כל כך…‬
‫הוא יחפש אותי בכל מקום.‬
‫את צריכה להקשיב לי עכשיו. לכי למקסיקו.‬
‫לורנה ויליאמס שם.‬
‫היא פותחת את התערוכה שלך.‬
‫מקסיקו?‬ ‫-כן.‬
‫בזמן כזה, את חוששת להיתקל בסימון?‬
‫זה לא העניין.‬
‫זה לא העניין, פשוט…‬ ‫אני אף פעם לא מגיעה לתערוכות שלי.‬
‫תכניסי לעצמך טוב לראש, קמילה.‬
‫הרגת אדם.‬
‫את צריכה לברוח.‬
‫תפסיקי לבהות בשוטרים.‬
‫זקריאס יגרום לי‬ ‫לשלם ביוקר על זיוף המוות שלי.‬
‫תירגעי, קמילה.‬
‫אוקיי? תירגעי.‬
‫את יודעת מיהו עכשיו?‬
‫הוא יד ימינו של נשיא קולומביה.‬
‫הם יערכו עלייך חיפוש.‬ ‫את נראית כאילו שבלעת 20 שקיות קוק.‬
‫הרגתי אדם.‬ ‫-זו הייתה הגנה עצמית.‬
‫תקשיבי, בכנות.‬
‫האישה הזו, לורנה ויליאמס…‬
‫את סומכת עליה?‬
‫לגמרי.‬
‫אמרתי לה ש"זאב" צריך להישאר בתור הצלם.‬
‫השם הבדוי הזה מגן עלייך.‬
‫קמילה דוארטה לא קיימת.‬
‫חבל שאת לא יכולה לבוא.‬
‫תירגעי.‬
‫זקריאס בקולומביה.‬
‫אני לא בטוחה‬ ‫שמקסיקו היא המקום הנכון עבורי.‬
‫אולי תחפשי את סימון, אם את כבר שם?‬
‫הגיע הזמן.‬
‫אתם צריכים להיות יחד.‬
‫המצב בינינו היה ממש קשה.‬
‫אני לא חושבת שמגיע לנו סוף טוב.‬
‫אל תגידי את זה.‬
‫תודה על הכול.‬
‫תודה.‬
‫במשך שנה עברתי ממקום למקום.‬
‫עברתי מבית לבית, שיניתי את‬ ‫המראה החיצוני שלי, עברתי לארצות אחרות.‬
‫מבחינת הרבה אנשים, קמילה מתה.‬
‫אבל אני הייתי במנוסה.‬
‫מפני אדם שאהב אותי כל כך,‬
‫עד שהפך לרוצח כדי להציל את חיי.‬
‫עכשיו הוא שונא אותי כל כך,‬ ‫שלא יעצור עד שיהרוס אותי.‬
‫אבל מבחינה מסוימת, קמילה דוארטה אכן מתה.‬
‫כי אישה שמקבלת לב חדש‬ ‫לעולם לא תהיה מי שהייתה.‬
‫ולריה דוקה חיה בקרבי.‬
‫כל הזמן הזה התקיימנו יחד והיינו בטוחות‬
‫שאנחנו אוהבות את אותו גבר.‬
‫ניסיתי להתגבר על סימון.‬
‫נתתי לאדמה לבלוע אותי,‬ ‫הפכתי לרוח רפאים, ועכשיו…‬
‫הגיהינום הזה חזר.‬
‫- זקריאס סיינפואגוס -‬
‫- זקריאס סיינפואגוס,‬ ‫ממליך המלכים שמאחורי קרדנס -‬
‫- סיינפואגוס, אחד מהיועצים הפוליטיים‬ ‫המוערכים ביותר באמריקה הלטינית -‬
‫- סיינפואגוס מסרב לדון‬ ‫בהיעלמות המסתורית של אשתו -‬
‫- מקסיקו סיטי, מקסיקו -‬
‫די, תפסיק בבקשה.‬
‫אתה תהרוג אותי.‬
‫יש לי משפחה, שני ילדים.‬ ‫תפסיק בבקשה, אני מתחנן.‬
‫בבקשה.‬
‫קאט, יש לנו את זה!‬
‫עבודה טובה. צאו ל-15 דקות הפסקה.‬
‫סליחה, אפשר רגע?‬
‫זו הפעם השלישית שאני מצטלם לפרויקט שלכם‬ ‫ותמיד הורגים אותי.‬
‫תהיתי אם יש אולי פרויקט ארוך יותר‬
‫או דמות ראשית יותר.‬
‫אני באיחור‬ ‫של שלושה חודשים על השכירות ואני קצר בכסף.‬
‫דבר עם המפיקה.‬
‫אל תעשי את הפרצוף הזה.‬
‫אני כבר מת לראות אותך, מותק.‬
‫גם אני, מאמי. אני ממש מתגעגעת אליך.‬
‫אין לך מושג.‬
‫תראי, מישהו רוצה לומר שלום.‬
‫תגיד שלום, פולו.‬
‫היי, סמנתה!‬
‫היי, פולו.‬ ‫-היי, יפהפייה.‬
‫מותק.‬
‫אני לא מרגישה כל כך טוב היום.‬
‫למה? מה קרה?‬
‫לא יודעת.‬
‫כנראה מגעגועים אליך.‬
‫גם אני ממש מתגעגע אלייך.‬
‫ואני יודע שנתראה בקרוב.‬
‫אני מבטיח.‬
‫אני שמחה שאתה אופטימי.‬
‫אבל תזכור שאתה בבוגוטה.‬
‫ואני פה במקסיקו.‬
‫ושנינו מרוששים.‬
‫כן, אבל…‬
‫ויתור הוא לא אופציה, מותק.‬
‫אז ברגע שלא אהיה מרושש, אבוא לבקר אותך.‬
‫היי!‬ ‫-מאמי, אני חייבת לסיים.‬
‫אל תשכח אותי, אל תחליף אותי. אוהבת אותך.‬
‫אני רוצה נשיקה וירטואלית.‬
‫יופי.‬
‫אוהבת אותך.‬
‫ביי, אני אוהב אותך.‬
‫היי, אבא. מה שלומך?‬ ‫-טוב, ואתם?‬
‫טוב.‬ ‫-היי, אבא.‬
‫היי, אבא, הבאת לי סוכריות גומי?‬
‫"לא היה לי מספיק כסף."‬
‫נכון.‬
‫תודה, אבא.‬ ‫-אין בעד מה.‬
‫בוא נעבוד על כפל דו-ספרתי.‬
‫טאמאיו.‬
‫הזמן שלך והסבלנות שלי נגמרו.‬ ‫אני רוצה את הדירה שלי.‬
‫סליחה?‬ ‫-אתה בחוץ, חרא.‬
‫אני רוצה את הדירה עכשיו.‬
‫אמרתי שאשלם בסוף החודש.‬
‫יש לי דיירים שמשלמים שנה מראש.‬
‫אתה לא יכול לזרוק אותי, יש לי ילדים.‬
‫אמרתי שאשלם.‬ ‫-צא או שנכריח אותך.‬
‫נכניס את הזבל שלך למחסן.‬
‫יש לך שבוע להוציא אותו או שאזרוק הכול.‬
‫אתן לך שעתיים.‬
‫"קוראים לי הסופה הטרופית‬
‫"כי‬
‫"אפול כגשם על כל אחד‬
‫"אני מבקשת סליחה‬
‫"אני לעולם לא מבקשת רשות‬
‫"אולי קשה להאמין‬
‫"אבל שום דבר לא כובל את נשמתי‬
‫"אני שרה את שיריי לחיים‬
‫"אני שרה לסליה‬
‫"כשצעקה 'אסוקר'‬
‫"היא יכלה לגרום לכל אחד לרקוד‬
‫"פניי לשלום‬
‫"אבל אצא למלחמה אם אצטרך‬
‫"קוראים לי ניקי‬
‫"ניקי גרה‬
‫"יש לי קצב, יש לי נשמה‬
‫"יש לי את כל התשובות, אני יודעת הכול‬
‫"קוראים לי ניקי‬
‫"ניקי גרה‬
‫"מארץ התופים והקצב‬
‫"תביאו את האושר, אני אביא את הלהט‬
‫"קוראים לי ניקי‬
‫"ניקי גרה‬
‫"אני אומרת מה שבא לי‬
‫"איך שאני רוצה, מתי שאני רוצה"‬
‫תודה.‬
‫ניקי גרה.‬
‫הסופה הטרופית!‬ ‫-כן.‬
‫בכל פעם שאני בא, אני מצליח לשכוח מהצרות.‬
‫בלי השטויות האלה. ראית מה השעה?‬
‫אמיליו אמר שיפטר אותך אם תאחר שוב.‬
‫הוא תמיד אומר את זה…‬ ‫-קדימה.‬
‫לך.‬
‫לבוס לא אכפת מהחיים הדפוקים שלך.‬
‫עברו עליי כמה ימים קשים.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫זו ארץ חדשה,‬
‫חיים חדשים,‬
‫אתה לא מכיר אף אחד.‬
‫אני שומעת את אותו סיפור כבר שנה.‬
‫אבל כאן, אתה מבשל…‬ ‫-בעל הבית זרק אותנו.‬
‫סמנתה ולוקאס פה למעלה, אין לנו לאן ללכת.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫איזה חרא.‬
‫תגורו אצלי.‬
‫טוב, נמצא מקום אחר כך.‬ ‫-כן.‬
‫אל תדאג, נדבר מאוחר יותר.‬
‫אוי, בלונדי.‬
‫מתי תחזור לחיים?‬
‫לדעתי מישהו שיחד‬ ‫את אלת המזל כדי שלעולם לא תהיה לצידי.‬
‫אתה מאמין בכישוף?‬ ‫-לא.‬
‫חבל, אני מכירה מכשף מעולה.‬
‫כריות.‬ ‫-תודה.‬
‫מצעים, מגבות.‬
‫סליחה, אני אף פעם לא מארחת.‬
‫סליחה על הטרחה, סנדקה. אין כמוך, תודה.‬
‫אתם אף פעם לא מטרד מבחינתי.‬
‫לכו.‬ ‫-בוא לעזור.‬
‫קח את המזוודה.‬
‫ואתה מקבל את הספה.‬
‫זו?‬ ‫-כן.‬
‫כמו כשישנתי אצלכם.‬ ‫-כן.‬
‫טוב.‬
‫אימא שלי הייתה אומרת… זוכר?‬ ‫היא אמרה שבחיים לא נסיים את הלימודים.‬
‫זוכרת שכולם אמרו‬
‫שזה מטורף ללמוד משחק ושירה?‬
‫נו, טוב. עכשיו אנחנו מוכיחים שהם צדקו.‬
‫לחיים.‬
‫לחייהם.‬ ‫-לחיים.‬
‫טוב, נכון?‬
‫כמה זמן עבר מאז שוולריה מתה?‬
‫שנה וחצי.‬
‫אתה מתגעגע אליה?‬
‫כן, לפעמים אני מרגיש…‬
‫הרגשה מוזרה, כאילו…‬
‫לא יודע, כאילו שהיא‬
‫פה איתנו.‬
‫מה לגבי קמילה? אתה מתגעגע אליה?‬
‫כן. מאוד.‬
‫לדעתי, לכולם בחיים‬ ‫יש אהבה אחת בלתי אפשרית.‬
‫אני קיבלתי את קמילה.‬
‫אני מתגעגע אליה, והייתי שמח לראות אותה.‬
‫הקשר בינינו היה יפהפה,‬
‫אבל גם סוער מאוד.‬
‫ואו, בלונדי.‬
‫בקרוב הכול יהיה בסדר.‬
‫אני מקווה.‬
‫גם למזל רע יש תאריך תפוגה.‬
‫וכשהמצב רע, שותים מסקל.‬
‫גם כשהמצב טוב.‬
‫- זאב, חיים שאולים -‬
‫את בטוחה שאת לא יכולה פשוט להרדים אותי?‬
‫אני רוצה לישון‬ ‫ולהתעורר כשהעבר הוא זיכרון רחוק.‬
‫את תמיד אומרת את זה, סמנתה.‬
‫את צריכה ללמוד לראות את עצמך מבחוץ.‬
‫את מתעוררת, מתמודדת עם החיים,‬
‫עובדת, לומדת.‬
‫כן, אבל אני עושה את זה למען אבא שלי.‬
‫וכדי לא להתמלא רגשות אשמה.‬
‫את יודעת כמה אני שונאת לעבוד בסלון?‬
‫זה נורא.‬
‫אבל אני אוהבת לעשות משלוחים.‬
‫על האופניים אני מפסיקה לחשוב.‬
‫למרות ש…‬
‫החיים יכולים להשתנות‬ ‫גם כשעושים משלוחי פיצה.‬
‫העבר שלך היה נורא,‬
‫אבל זה בדיוק מה שזה, העבר.‬
‫רוצה לדעת על ההווה?‬
‫אתמול פינו אותנו מהדירה שלנו.‬
‫עכשיו אנחנו ישנים בבית של הסנדקה שלי.‬
‫לא נראה לי שאמשיך במפגשים האלה.‬
‫בריאות הנפש‬ ‫היא פריבילגיה שאני לא יכולה לממן.‬
‫לא אנטוש אותך עכשיו.‬
‫דיכאון הוא נושא רציני.‬
‫אני צריכה שתיטלי את הכדורים ששלחתי לך.‬
‫אני מבטיחה שתהיי בסדר.‬
‫כולם יהיו בהלם לגלות שזאב המפורסם‬
‫הוא אישה.‬
‫אסור שמישהו ידע.‬
‫אלה היו התנאים. בלי ראיונות, בלי להצטלם.‬
‫אגיע לתערוכה, אבל רק כאורחת.‬
‫יהיה גס רוח מצידי‬ ‫לא לציין את האישה שבזכותה כל זה התאפשר.‬
‫גברת ויליאמס‬ ‫היא מעריצה גדולה של האומנות שלך.‬
‫כמובן שאשמח לפגוש אותה ולומר שלום.‬ ‫אני אסירת תודה לה.‬
‫אבל רק היא רשאית לדעת, בבקשה.‬
‫כמובן.‬
‫"אני הכי טובה כאן"‬
‫היי!‬
‫"הקול שלי…"‬
‫שלום.‬
‫ואו, הסופה הטרופית קוצצת עגבניות?‬
‫בדיוק.‬
‫מה שלומך?‬
‫לא, זה עוד לא מוכן.‬
‫שלומי מעולה, כרגיל.‬
‫טוב יותר מרוב האנשים.‬
‫חיפשתי דירות.‬
‫שכר הדירה לא יקר ולא זול. נראה לי שאסתדר.‬
‫תירגע, בלונדי. טוב?‬
‫אני יודעת שהדירה שלי קטנה.‬
‫בסוף כולנו נתחיל לריב.‬
‫נתמודד עם זה אז.‬
‫תקשיב, אולי… תפסיק.‬ ‫-רגע.‬
‫תשגיח על הנזיד,‬ ‫אני צריכה לחפש את המטען שלי.‬
‫נגמרה לך הסוללה.‬ ‫-כן.‬
‫- זאב, חיים שאולים -‬
‫אני צריך להיות חוזה עתידות.‬
‫חזיתי שזה יהיה להיט, ותראי.‬
‫גברת ויליאמס פה.‬
‫היא ביקשה לפגוש אותך.‬
‫לכי.‬
‫לכי ליהנות מההצלחה שלך.‬
‫גם אם זה באנונימיות.‬
‫כל אומן צריך את זה, נכון?‬
‫לכי.‬
‫אלוהים.‬
‫הם בטח יקרים.‬
‫לא יודעת, הפסיכיאטרית שלי השיגה לי הנחה.‬
‫היא שולחת את המרשם ואני קונה אותם.‬
‫אז איך זה? מה דעתך על התרפיה אונליין שלך?‬
‫אני עושה את זה בעיקר בשביל אבא שלי.‬
‫אני לא אוהבת לבחוש בעבר, עם כל מה שקרה.‬
‫אז בואי איתי.‬
‫אני הולכת להשיג את התרופה שלי.‬
‫בואי.‬
‫מבריק.‬
‫רגיש.‬
‫מקורי.‬
‫תודה על מתנת האומנות שלך, זאב.‬
‫תודה שאפשרת לקיים את התערוכה הזו‬ ‫בהתרעה כל כך קצרה מראש.‬
‫זה מה שאני עושה.‬
‫אני גורמת לבלתי אפשרי לקרות.‬
‫למרות שיש דברים שגם כסף לא יכול לאפשר.‬
‫כמו מה?‬
‫כמו לשנות את דעתך לגבי האנונימיות.‬
‫לא אנסה לשכנע אותך לחשוף את עצמך.‬
‫אני מבינה שהמסתורין‬ ‫הוא חלק מהזהות שלך כאומנית.‬
‫תודה.‬
‫אבל כן אבקש ממך‬ ‫לבוא איתי למפגש מאוחר יותר.‬
‫קבוצה נבחרת.‬
‫יהיו שם אנשים בעלי השפעה‬ ‫שיוכלו לעזור בקריירה שלך.‬
‫אומנים אחרים, בעלי גלריות, מבקרי אומנות.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫סימון.‬
‫מזמן לא התראינו.‬
‫כשראיתי אותך, חשבתי שאתעלף.‬
‫איך מצאת אותי?‬
‫יום אחד אמרת,‬
‫"אני אוהבת זאבים, יש להם מנהג דומה לשלי."‬
‫ליילל לעבר הירח.‬
‫אמרת שאם אי פעם תשתמשי בשם בדוי,‬ ‫זה יהיה זה.‬
‫"זאב."‬
‫ו…‬
‫העיר מלאה פרסומות.‬
‫אני רועדת.‬
‫גם אני.‬
‫מה שקרה היה הזוי, נכון?‬
‫את נראית יפהפייה.‬
‫גם אתה.‬
‫חשבתי עלייך יום ולילה.‬
‫אל תגיד את זה.‬
‫סמנתה?‬
‫ולוקאס? מה שלומם?‬
‫טוב. ובכן…‬
‫הכי טוב שאפשר בנסיבות, אבל המצב משתפר.‬
‫מה איתך?‬
‫חייתי את חיי בשם אחר.‬
‫אבל פחדתי עד מוות.‬
‫אתה יודע איך זה.‬
‫ניסיתי לכתוב לך‬
‫אלף פעמים, אבל יד בלתי נראית עצרה אותי.‬
‫גם אני ניסיתי לכתוב אלף פעמים.‬
‫לא רציתי להפר את ההבטחה שלנו.‬ ‫-מרחק, זמן ושקט.‬
‫כדי להחלים.‬
‫והלב שלך?‬
‫מה שלומו?‬
‫הלב הזה שייך לך.‬
‫אתה יודע את זה.‬
‫מהרבה סיבות.‬
‫החבר שלך מאחר.‬
‫אל תדאגי, אחותי.‬
‫הוא אמר שיגיע.‬
‫טוב.‬
‫רוצה קצת?‬
‫לא.‬
‫מה קרה, בנאדם?‬ ‫-הגעתי.‬
‫הבאת את הכסף?‬ ‫-הבאת את החומר?‬
‫בטח. תראי לי.‬
‫העלית את המחיר.‬
‫תברחו!‬ ‫-זוזו!‬
‫משטרה! עצרו!‬
‫איזה חרא.‬
‫תיכנסי!‬
‫עצרו!‬ ‫-סעי!‬
‫סימון.‬ ‫-בואי.‬
‫תיכנסי.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫את פה עכשיו.‬
‫היי, תסתכלי עליי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫יש אנשים בחוץ.‬
‫שישתו שמפניה.‬
‫בואי הנה.‬
‫היי.‬ ‫-מה?‬
‫אני לא רוצה לאבד אותך.‬
‫לא אעמוד בזה, סימון.‬
‫סמנתה!‬
‫ניקי!‬
‫מה קרה?‬ ‫-סמנתה.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫סמנתה!‬
‫סאמי?‬
‫יפהפייה.‬
‫מה המועדפת עלייך?‬
‫התמונה המועדפת עליי?‬ ‫-כן, איזו מהן?‬
‫זו. איפה צילמת אותה?‬ ‫-איסטנבול.‬
‫סליחה. גברת ויליאמס מחכה.‬
‫תגיד לה שמיד אבוא.‬
‫כמובן. תסלחו לי.‬ ‫-תודה.‬
‫האישה שמימנה את התערוכה‬ ‫עורכת מפגש בבית שלה.‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫זה בסדר, אין בעיה.‬
‫בוא איתי.‬
‫באמת?‬
‫לא אפריע לך?‬
‫הדבר היחיד שמפריע לי,‬ ‫מר סימון, זה שאתה לא בסביבה.‬
‫בוא נלך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה.‬
‫זה לוקאס.‬
‫היי, לוקאס. מה?‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫טוב. תקשיב. ניקי בבית?‬
‫תכף אגיע.‬
‫מה קרה?‬
‫סמנתה התעלפה.‬
‫למה? היא חולה?‬
‫לא, אבל היא לא מרגישה טוב כבר כמה חודשים.‬
‫לך אליה.‬ ‫-באמת?‬
‫אם תרצה מאוחר יותר, אחכה לך שם.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אשלח לך את המיקום.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫גם אני לא.‬
‫לך.‬
‫ניקי.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, תירגע. היא מרגישה טוב יותר.‬
‫האכלתי אותה מרק והיא נחה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אבא.‬ ‫-אשגיח עליה.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫היי, אבא.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב יותר.‬
‫כן?‬
‫כן, ניקי הגזימה בתגובה. אבל…‬
‫נראה לי שהתעלפתי כי לא ממש אכלתי.‬
‫לא אכלתי הרבה בארוחת הבוקר.‬
‫מה?‬ ‫-שוב סמים?‬
‫מה? לא.‬
‫אני לא שואל. אני אומר שזה לא יעזור לך.‬
‫אני לא משתמשת בסמים.‬
‫את בטוחה?‬ ‫-כן.‬
‫אני רק לוקחת את הכדורים שהרופאה רשמה.‬
‫אולי זו הייתה תופעת לוואי של התרופה.‬
‫כל כך קשה לשכוח.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אבל זה יעבור.‬
‫לוקאס!‬ ‫-אני בא!‬
‫היי, קטנצ'יק.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫בוא, שב.‬
‫רציתי לספר לכם שנתקלתי במישהי.‬
‫מי?‬
‫קמילה.‬
‫ראית את קמילה?‬
‫למה היא לא באה? לא הבאת אותה?‬
‫קמילה ערכה תערוכה.‬
‫נתקלנו אחד בשני,‬
‫והיא הזמינה אותי לאירוע עכשיו.‬
‫למה לא הלכת?‬
‫כי התקשרת וסיפרת לי על סמנתה.‬
‫אני בסדר, אבא.‬ ‫-היא בסדר.‬
‫אתה צריך ללכת אל קמילה.‬ ‫-אתה חייב.‬
‫רגע.‬
‫היי סימון.‬
‫מה שלום סמנתה?‬
‫אני מקווה שזה לא רציני ותבוא מאוחר יותר.‬
‫תמסור להם שלום.‬
‫איזו חמודה. אתה צריך ללכת.‬ ‫-באמת.‬
‫בטוחים?‬
‫כן, לך עכשיו.‬ ‫-היא בסדר.‬
‫כן, אני בסדר.‬
‫אוהב אתכם.‬ ‫-ביי, אבא.‬
‫תמסור לה את אהבתנו.‬ ‫-תיהנה.‬
‫תודה.‬
‫קמילה.‬
‫בואו ניכנס.‬
‫מהיום, החיים שלך יהיו שונים בתכלית.‬
‫פרננדו ודומיניק‬ ‫הם בעלים של גלריה חשובה לאומנות במדריד.‬
‫נעים מאוד.‬
‫מסתבר שהזאב המפורסם הוא אישה.‬
‫אשמח מאוד לעבוד איתך.‬
‫תיהני מההצלחה שלך.‬
‫תודה.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫שלום.‬
‫מה קורה?‬ ‫-הכול טוב.‬
‫אתה מר סימון דוקה, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-הם מחכים לך. ברוך הבא.‬
‫תודה, אני מעריך את זה.‬
‫סליחה.‬
‫ברוך הבא, מר דוקה.‬
‫היי, באתי בשביל…‬
‫קמילה תכף תגיע.‬
‫רוצה לשתות?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-סליחה.‬
‫מה קורה, צ'קו?‬
‫מזמן לא התראינו, חרא.‬
‫אתה נראה כאילו ראית רוח רפאים,‬ ‫אבל זה רק אני, חרא.‬
‫עברת לארץ שלי בלי לספר לי?‬
‫אפילו לא שלחת וטסאפ. אנחנו חברים, נכון?‬
‫תנו לי לעבור.‬
‫תיזהר.‬
‫אל תנסה בכלל.‬ ‫-מה קורה איתך?‬
‫אל תנסה בכלל,‬
‫כי סאטורנו וגראבאטו מהירים יותר מקליע.‬
‫רוצה קצת?‬
‫זוזו! קדימה!‬
‫תירגע, אחי.‬
‫די עם החרא הזה.‬
‫מריאצ'י היה ברור.‬ ‫הוא רוצה אותו בחתיכה אחת.‬
‫בפעם הבאה אתקע לו כדור בראש.‬
‫סימון, איפה אתה? מוזר שעוד לא הגעת.‬
‫האנשים פה ממש משעממים.‬
‫אני מתגעגעת, אני רוצה לראות אותך.‬
‫אל תבכה, צ'קו. אל תהיה נמושה.‬
‫זו הייתה רק מכה קטנה, אחי.‬
‫מישהו רוצה לראות אותך.‬
‫בוא. קדימה.‬
‫אה, מייקל.‬
‫היי.‬
‫ואו.‬
‫אני ממש אוהב את החיוך שלך.‬
‫אווה?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫ברוכה הבאה למקסיקו.‬
‫מישהו מת לראות אותך.‬
‫אני נראית מעולה יחסית למישהי שמתה כבר שנה…‬
‫אשתי היקרה.‬
‫ידעתי שתתרגשי ממש כמוני.‬
‫ברכותיי על התערוכה,‬
‫זאב.‬
‫הכול היה מתוכנן מהרגע הראשון.‬
‫כל דקה ודקה.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬