TIMME FYRA 10.00 - 11.00
Vad fan är det som pågår?
- Nån stal en ambulans. - Igen?
Och vart är ni på väg?
Vi är tillbaka om två.
Han ska visa sin nya motorcykel.
Vi behöver alltid organdonatorer.
Nån stal din ambulans.
Tittade du inte? Hur missade du det?
Jag såg den åka. Trodde du var i den.
Varför var nycklarna i?
- Det är praxis. - Nej.
Jag sa det.
Jo, det är det.
Och jag... Vem stjäl en jävla ambulans kl. 10.00?
Knarkare, de tror att de har stulit godisbutiken.
En psykpatient som gick loss?
Den kommer att bli slaktad och fraktad.
- Ett proffsjobb. - Käften.
Tog en annan förare den?
- Ringde du växeln? - Självklart.
Ringde du polisen?
Ja, men två av dem äter frukost i kafeterian.
- Varsågod. - Hej.
- Tack. - Praxis.
Kom igen.
- Jag sätter 20 dollar på psykpatienten. - Jag är med.
- Har vi kryckor? - Ja, ortopedskåpet är påfyllt.
Kan du hämta Sherry Davis sen?
Mamman med brännskadan?
Hon stack.
Fan. När?
Barnen fick varsin frukost från vagnen, sen drog de.
Kanske till skolan.
Sa hon nåt om att komma tillbaka?
Inte till mig.
Helvete.
Jag behöver rum, så jag flyttar folk.
Varför flyttas han till barnavdelningen?
Jag ska precis extubera.
Det är inga barn där nu. Familjen kan vara ensam.
Fina bilder på väggen. Vad är problemet?
Inga problem.
Mrs Smith behöver ingen hjärtmonitor.
Hon kan få vankomycin här. En säng är ledig.
Ge den till Otis snabbt.
Japp.
Lämna familjen i Central 7 ensam tills nukleärmedicin är redo.
Ingen idé att flytta dem två gånger.
Aj, aj, kapten.
Hej, Robby.
- Ska du extubera? - Ja.
Du borde inte ha intuberat.
Ja, jag minns att du sa det, som om det vore i morse.
- Ska jag göra det? - Nej. Varför?
Adamson.
- Jösses! - Okej.
- Nåt rör sig där inne! - Sitt still.
Få ut den!
Rör inte på huvudet.
Få ut den, för fan! Jag känner den!
Leddjur i yttre hörselgången.
Herregud.
Borde nog ta det.
Ja.
Hur länge lever han utan syre?
Svårt att säga.
När slangen tas ut,
kan det ta allt från 30 minuter till flera timmar.
När jag extuberat suger vi halsen.
Vi ger honom droppar
som minskar hans salivmängd.
Han får morfin mot smärtan.
Och han får syre i näsan som bekvämlighetsåtgärd.
Jösses.
Jag tror inte att jag klarar det här.
Händer det här? Nu? Idag?
Vi bestämde just att pappa ska dö i det här rummet,
i ett rum med tecknade skogsdjur överallt?
Tänker man på det, så är det rätt perfekt.
Vår pappa jobbade på Mr Rogers Neighborhood
när vi växte upp.
Vad häftigt.
- Mr Rogers, tv-programmet? - Just det.
I Pittsburgh?
På WQED på Fifth Ave. i 33 år.
Pappa jobbade med Jack Guest, art directorn.
Så han hjälpte till att måla och bygga alla kulisser.
Jag klarar inte det här.
För att vara tydlig... Er far är döende,
ni väljer att låta det ske naturligt
istället för en plågsam mängd procedurer
som bara fördröjer det oundvikliga.
Jag trodde det skulle vara annorlunda.
Och jag trodde att vi skulle ha mer tid.
Är ni religiösa?
Gud, nej. Ingen Gud.
Jag hade en lärare, mentor,
som berättade om en hawaiiansk ritual som hette ho'oponopono, eller
"de fyra sakerna som betyder mest."
Det är bara några viktiga saker
vi kan säga när vi tar farväl, som kan vara till stor hjälp
i början av sorgen.
Vad är det?
Det låter enkelt, men jag har sett det fungera.
Okej.
"Jag älskar dig."
"Tack."
"Jag förlåter dig."
"Förlåt mig."
Är det allt?
Ja. Jag sa att det var enkelt.
Okej.
Mr Spencer, jag ska ta ut slangen ur din hals nu.
Jag vill att du tar ett djupt andetag.
Andas in. Och blås ut.
Så där.
Okej.
Jag ska ge dig syre i näsan.
Droppar under tungan.
- Hur mår du? - Trött.
Du kan vila.
Blunda om du vill.
Barnen är här.
Pappa, vila bara, okej?
Vi är här.
Jag är här.
Hitta mig.
Ta ett djupt andetag.
Jösses. Alla ska på konserten ikväll.
Undrar om det finns några biljetter.
Ett andetag till.
Jenna. Du kommer aldrig att tro vem som messade.
Jag sa det skulle hända.
Jenna är säkert glad att du är här,
men kan du vänta utanför tills vi är klara.
Ursäkta?
Ursäkta, jag är mitt i en undersökning.
Jag stannar här när hon behöver mig.
- Det var jag som tog hit henne. - Guldstjärna till dig.
- Det är lugnt. - Är du säker?
Ja.
Tack. Jag ville att hon skulle gå.
Hur mår du?
Jag kallade Nicks pappa skitstövel,
och sa: "Fråga din son".
Varför sa jag det?
Berätta om skolan. Vad läser du?
- Va? - Nån sport?
Har du några extraaktiviteter?
Jag vet inte varför du frågar mig det.
Det är viktigt att du fokuserar på de bra sakerna just nu.
Hur?
En jättegullig kille som jag knappt kände, är död.
Och jag gjorde det nyss värre.
Du borde bara...
Pappan tror att jag dödade honom, och du frågar om sport?
Jenna, jag ser hur upprörd du är just nu.
Det är smärtsamt.
Vi tar inte ens droger.
Vi pluggade. Hur kan det ens hända?
Det måste vara jobbigt.
Jag vill bara åka hem.
Dina värden är utmärkta.
Dina föräldrar hämtar dig.
Tack.
Säg till om du behöver nåt.
Det där gick snett.
- Några observationer? - Varsågod.
- Hur hård är din hud? - Noshörning.
Bra. Distraktion är en dålig strategi.
Om de säger: "Jag har ont", svarar vi inte: "Vad läser du?"
Försökte inte förminska...
Dessutom fungerar "jag" bättre än "du".
"Jag ser hur ont det gör",
bekräftar verkligheten och öppnar för vidare samtal.
"Du måste gå vidare" har motsatt effekt.
Enligt min erfarenhet...
Din erfarenhet är inte pertinent.
- "Pertinent"? - Relevant, tillämpbar.
Jag håller inte med.
Mitt liv ger mig ett annat perspektiv...
Du har en aggressiv energi, Trinity.
Även det här samtalet känns konfrontativt.
Vi tar med utbildning, inte bagage, hit.
Uppfattat. Tack.
- Goda eller dåliga nyheter? - Vad är de goda?
Hörselgången är avdomnad. En spolning med saltlösning löser det.
De dåliga?
Du har en död insekt i örat.
Kackerlacka.
PITTSBURGH POLIS
Vi var här max 35, 40 minuter.
Jag gick ut, den var borta. Finns det inget på radion?
Inte än. Var nycklarna i?
Jag lämnar dem om nån måste flytta den.
Du ska inte lämna dem i.
- Jag sa det. - Så att ingen stjäl den.
Vad fan är vakterna för?
- Jag ska visa dig. - Jaså?
- Hej. - Lugn.
Gå ut. Ge lite utrymme. Vi har en ny gäst.
Ahmad, håll området tomt.
- Snälla. - Fem dollar på en skum bilverkstad.
Wendell Stone, 52, scenchef från Pittfest.
Trauma i bröstkorg när ett högtalartorn föll ner på honom.
Flera revbensfrakturer. Puls 110, blodtryck 130/85...
Syremättnad på 96. 50 fentanyl innan ankomst.
Uppfattat.
- Hur är det, mr Stone? - Mr Stone var min pappa.
Fan. De väckte Kraken.
När är nästa omgång?
40 minuter sen.
Perfekt.
Mr Doug Driscoll?
Det var fan på tiden.
Vi ses, idioter.
- Ursäkta mig. - Förlåt.
Jia Yi Chen? Paracetamol till Jia Yi Chen.
Ja, tack. Här borta.
- Jia Yi. - Jia Yi Chen. Varsågod.
Hur länge tills vi kan träffa doktorn?
Vi måste vänta på en säng. Kan ta ett tag.
Vi är populära idag.
Medicinen borde hjälpa.
Fyra morfin.
Ingen öm buk.
Vad har vi?
Smurf. En cola.
- Bröstskada med... - Jag vill höra från dr Santos.
Isolerat brösttrauma, uppenbart instabil bröstkorg.
Inget i lungsäcken enligt POCUS. Bra värden.
Bra presentation.
Jag är dr Garcia från kirurgen.
- Ska jag opereras? - Inte säkert.
- Inget blod i buken på FAST. - Fixar du det?
Buken är utan anmärkning. DT bröst, buk och bäcken med kontrast,
som jag litar mer på än ditt ultraljud.
För Guds skull, mer morfin.
Nej, sänk mig inte.
Jag måste hålla koll på teamet.
- Vad? - Festivalen.
Vi blockerar alla nerver som går till de brutna revbenen.
Rulla åt höger. Du får vara vaken och smärtfri.
Ja, så ska det låta.
- Det är massor av blockader. - En spruta.
Nervblockad ner till T-9.
Ni unga och era lokala blockader.
Dr Santos, ring mig med DT-resultaten. Anknytning 1121.
Gabe är i samma ålder som jag var när vi byggde vår första modelljärnväg.
Minns du det, pappa?
Tvåvåningsspåret i källaren i huset i Clovis.
Noll...
Just det. Ja, det var en noll-skala.
Det begränsade vilka vagnar vi kunde använda, men den var en skönhet.
Doktorn, betyder det där ljudet att det kan ske när som helst?
Nej, det betyder att han har problem att hantera saliven.
Mr Spencer, det här borde hjälpa.
Och jag ska ge dig ett skopolaminplåster bakom örat.
Det kommer att minska saliven de kommande 24 timmarna.
Tror du att han har 24 timmar?
Det går inte att veta. Vi ger två morfin till.
Vi ska ge honom nåt som gör honom bekväm.
Vad var de där fyra sakerna?
"Jag älskar dig. Tack. Jag förlåter dig. Snälla, förlåt mig."
Det var lätt.
Jag älskar dig.
Jag har älskat varje minut vi har fått tillbringa tillsammans. Tack.
Du är den bästa pappan man kunde ha.
Missade aldrig en match.
Du tog dig tid för mig, om jag skulle spela boll, bygga modeller...
När du hjälpte mig med läxorna.
Eller när vi vaknade före alla andra
och gjorde smörgåsar.
Kommer strax.
Vad i helvete?
De såg den, österut på 376.
- Kom igen. - Nu jäklar.
Femton vid krasch, fem till på knarkare.
- Ge mig åtta dollar om de tar... - Bara femmor.
- Jag rör inte dina strippengar. - Vad fan?
Kan ni vara tysta?
Det är ett sjukhus, inte ett kasino.
Fortsätt, jag hittar Robby.
Jag lever!
Psykiatrin ville byta till tabletter.
Han skulle ha en olanzapintablett kl. 09.30.
Det är vårt fel. Jag har haft akutfall hela morgonen.
Han måste till beteendehälsan.
Vi är för upptagna här för att ge mediciner på schema.
Uppfattat. Vilka alternativ har vi kvar?
Han får trötta ut sig, eller så sticker vi honom.
- Tänk om han skadar sig själv? - Han är fastspänd.
Vad vi behöver är en blåsrörspil med Pauvolon.
Vänta.
Jag var nästan över muren. Var snäll mot mig, direktören.
Jag behöver en ordination för en psyk-patient.
Varit här i dagar. Amfetamininducerad psykos.
- Kraken? - Kalla honom inte det.
Vad sägs om en B-52?
Tar för lång tid, binder upp personalen.
- QTc? - Normalt.
Fem midazolam, fem Haldol, och mr...
- Krakozhia. - Du skojar.
Mr Krakozhia kommer att slockna på under en minut.
Hur är det stötande att kalla honom Kraken om han heter...
- Irritabel, fem månader. - Jag kommer.
Jag behöver kaffe.
- Mår du bra, Cap? - Ja. Hurså?
Du får inte rymma.
Mr Tomas Cordera, kom till fönstret.
Jag har ditt försäkringskort.
- Ja? - Cordera.
Det är faktiskt Tasha Cordera, och "fröken".
Okej. Kom in. Gå genom dörrarna där.
Har du skurit dig i armen?
- Ja. - Inga problem.
Hej, jag är dr McKay.
Det här är Victoria Javadi, läkarstudent.
Hej. Tasha.
Förlåt för den långa väntan, Tasha. Får jag ta en snabb titt?
- Ja. - Okej.
Okej, inte så illa.
Men behöver några stygn.
Följ med, så lappar vi ihop dig, okej?
Okej.
Hur stor är pneumotoraxen?
Uppfattat. Tack.
Vad är en pneumothorax?
Lite luft som läcker från blåmärket i din lunga.
- Jag är andfådd. - Smärta?
- Nej. Den är borta. - Blockaden fungerade.
Syremättnaden nere på 85 på 5 liter.
Kontusionerna behöver vård.
Starta BiPAP, 10 över 5.
Det öppnar de skadade delarna av lungan.
Tack.
Du behöver inte opereras, jag meddelar dr Garcia om DT:n.
Hon gillar dig.
Vi sågs nyss för första gången.
Måste ha gjort ett starkt första intryck.
Feber, kräkningar eller hosta?
- Inget av det. - Äter bra?
- Var hon fullgången? - Normal förlossning.
- Barnvaccin? - Ja, vid två och fyra månader.
- För korrekt temperatur... - Diagnos?
- Uteslut det värsta. - ...använd rektal termometer.
Är det nödvändigt?
Jätteviktigt.
Jag vet.
Uteslut bakteriell infektion, sepsis,
lunginflammation, pyelonefrit, blindtarms- och hjärnhinneinflammation.
Hjärnhinneinflammation?
Nej. Vi diskuterar bara hypotetiska möjligheter.
- Temp 37,3. - Så hjärnhinneinflammation är osannolikt.
Hjärtfrekvens 164, mättnad 99.
Det här är dr Robby, vår överläkare.
Hej. Trevligt att träffas.
Afebril, alert, bra värden.
Mohan och King skulle precis börja sin undersökning.
Du kan väl kolla studenterna, så tar jag det här?
Då ska vi se.
Varför sticker du mig igen?
Du kom en timme efter att bröstsmärtan började.
Om det är en hjärtattack, tar det mer tid
innan det dyker upp i blodet. Fingret där.
Även med normalt EKG. Därför upprepar vi testet.
Lyft upp armen. Tack.
Okej. Tillbaka till väntrummet.
- Va? Nej. - Ja.
Jag har bara väntat. Jag vill se en läkare, nu.
Snart. Jag säger till.
- Det här är ett skämt. - Det är bra att skratta.
Vi skrattar oss hela vägen till att bli ett u-land.
Påminner det om hemma?
Vi ska inte ha favoriter här,
men jag håller ett öga på dig.
Jaså.
- Gör det. - Jadå.
Tasha, var det en karaff?
En vacker Baccarat-karaff.
Jag visade en kollega hur man polerar den,
och halsen gick av med min arm inuti.
Inte mitt stoltaste ögonblick.
- Splittrades den? - Nej, två bitar.
Som en reflex ryckte jag tillbaka armen, det var det som gjorde det.
Reflexer. Jag har ångrat några av mina egna.
Bra. Injicera på andra sidan.
Ett lager, raka kanter, enklare blir det inte.
Bra. Det var en lättnad.
- Vad händer? - Hypoxisk, 78.
- Blodtrycket kraschar. Systoliskt är 82. - Pulsen är svag.
Jag borde intubera. Behöver han mycket blod?
Nej, frånvarande andningsljud på vänster sida, avvikelse till höger.
14-gauge pvk nu. Sätt honom på en reservoarmask.
Vad gör du?
Ventilpneumothorax orsakad av BiPAP:ens övertryck.
Hör du? Vem fan ordinerade BiPAP? Garcia?
Nej, hans värden var låga. Det var jag.
Du? Utan att kolla med mig?
- Kan jag sätta in thoraxdrän? - Han behöver ingen.
Han behöver en pigtailkateter. Jag ska göra det.
Mättnad och tryck, båda stiger.
Dra upp 75 ketamin.
- Varför gråter hon? - Fontanellen är mjuk och platt.
Pupillerna är lika och reagerar, följer med över mittlinjen.
- Dr Mohan, var fokuserad. - Slemhinnorna fina och fuktiga.
Svårt att höra över gråtandet, men lungorna låter bra.
Takykard hjärtfrekvens, men normal.
Mjuk buk, inga uppenbara tecken på ömhet.
- Så normala resultat. - Så vad är fel?
- Ge oss lite tid att göra testerna. - Ja, jag vet.
Vad letar jag efter, dr King?
Cellulit? Ödem från nefrotiskt syndrom?
- Diagnosen klar. - Vad är det?
Hårtourniquet.
Mammas blöta hår kan sno sig runt tån flera varv.
När det torkar skär det av cirkulationen.
Mitt hår? Jag duschade innan jag ammade henne.
Lätt att missa, mamma.
Vi såg det tidigt, så ingen permanent skada på tån.
- Behandling, dr Mohan? - För hårt för sax.
- Har vi Nair? - Ja.
Hårborttagning, från apoteket?
Det borde lösa upp det direkt och stoppa gråten.
Du är okej.
- Vad händer? - Vi ska ge den vilda en spruta.
Medicinerna är på väg, men vi behöver folk.
Pax för huvudet. Jag blev sparkad sist.
- Höger arm. - Vänster.
- Höger ben. - Behöver en till.
Två till. Jag observerar
och pratar med patienten efteråt.
Du, Robby. Kan du hjälpa oss med mr Krakozhia?
- Nej. - Fegis.
Whitaker, mannen vi behöver.
Kom är du snäll.
Vad har jag missat?
Lite drama från en spänd lunga.
- Du kunde ha ringt. - Allt är under kontroll.
Bra.
Dr Santos lärde sig vad som händer
när man sätter en patient med en liten pneumothorax på BiPAP.
Skalpell.
Han var hypoxisk. Jag trodde det skulle hjälpa.
Du diskuterade inte med mig, och han dog nästan. Dilator.
Du måste kolla alla ordinationer med ST- eller sjukhusläkare.
Därför är det fyra år.
När du gör den här proceduren,
ser du till att aldrig tappa taget om guidetråden.
Om den sugs in i bröstet är du körd.
Redo för pigtail.
Vad fan gör du?
Pneumothoraxen är liten. Läker spontant.
Den var liten, tills han fick BiPAP.
- Skämtar du? - Guidetråd ut.
Hans värden var låga.
- Jag gav ordern. - Utan att prata med mig.
Ett ärligt misstag från nybörjaren. Så lär vi oss.
Visste hon allt vore hon sjukhusläkare, inte AT-läkare.
Det är sant.
Dessutom kunde det ha hänt av sig självt.
Oj. Vackert ögonblick. Mycket kärlek i rummet.
Om ni ursäktar mig. Snygg räddning.
Det är Wheeler.
Dr Abbot sa att vi skulle komma tillbaka kl. 06.30, men vi försov oss.
Glömde ladda telefonen. Jag är verkligen ledsen.
Okej. Låt oss se.
- Wheeler, Kristin? - Kristi, och jag är hennes mamma.
Dr Abbott slutade kl. 07.00, men det är inga problem.
Vi tar in er. Sätt er så ropar vi ert namn.
- Tack så mycket. - Tack.
Varsågod. Nästa.
- Hur mår ni? - Bra, tack.
Vi missade vår tid, men annars, bra.
Åh, nej.
- Har du varit här länge? - Ungefär fyra timmar.
Två nätter sen väntade vi sju timmar.
Det är bara skit.
Otroligt att ingen har dött här ute.
- Hur går det? - Ingen förändring.
Bara jag har pratat.
Vill du säga nåt?
Vad finns att säga?
Jag är ledsen. Jag är arg.
Vill inte att han ska dö.
Så mycket jag önskar vore annorlunda.
Inte rättvist.
Säg det till honom.
Jag berättar för er båda.
Det är inte rättvist.
Jag ville ha det du hade.
Jag älskar dig, pappa.
Och jag är tacksam för allt du gjorde för att försörja oss.
Men du var inte pappan jag ville ha,
för jag spelade inte baseboll, byggde inte modeller eller fiskade.
Mina vänners pappor hade vuxenjobb.
Berättade inte fåniga skämt
eller pratade med karaktärsröster eller hittade på historier.
Jag skämdes, och jag ville inte
att mina vänner skulle träffa dig.
- Helen. - Det är sant.
Jag skäms för att erkänna det.
Jag började på college och höll mig borta.
Jag kunde ha fiskat.
Jag borde ha fiskat.
Och jag är nyfiken nu.
Jag förlåter dig
för att du inte var den jag ville du skulle vara.
Men jag är så tacksam att du inte var det.
Världen behövde dig precis som du är.
Det blev allvarligt och det blev fult.
Och du och dina vänner byggde låtsasvärldar.
Vilken otrolig gåva.
Pappa, jag är så ledsen.
Snälla, förlåt mig.
Hämta mig när det är över.
Inga helikopternyheter. Inget öga i skyn.
Inte ens en drönare.
Inget mysterium. Polisen sa österut på 376.
- På väg till Swissvale. - Jag har en kusin där.
Säger det är galet.
De ska inte till Swissvale. De korsar gränsen. Kanada, mannen.
Det är andra hållet, geni. Pengarna är mina.
- Nej. - Du tar hans pengar.
Jag bryter upp syjuntan. Antoine, du är i triage.
Dennison behöver kryckor. Kom igen.
Paolo, posturala värden på Thorpe, Nord 5,
och upprepade kaliumprov på Fontaine i Syd 18.
Larry, du följer med mig. Okej, nu är vi många nog.
- Är medicinen här? - Ja. Killen har energi.
Nu kör vi. Donahue, höger ben. Larry, vänster.
Kim, höger arm. Jag vänster.
Perlah, huvudet. Den unge injicerar. Förstått?
- Ja. - Pulsoximeter?
- Här. - Lycka till.
Intramuskulärt i mitten av vänstra låret.
Är alla redo?
Hördu, Whitaker.
- Spelar du boll? - Football?
Nej, dodgeball. Ja, självklart football.
Barnligan. Jag var faktiskt en bra kicker.
Räcker inte. Larry och jag blockar för dig.
Gå in bakom oss.
När vi delar på oss och tar hans ben, går du upp i mitten.
Målområdet.
- Okej, fattar. - Okej.
Är ni redo?
Ett, två, tre.
Okej, mr Krakozhia, vi ska hjälpa dig.
Vi är här för att hjälpa dig.
- Vad ska jag göra? - Fan.
Grattis! Du har just fått dina gula vingar.
Okej, midazolamet sänker honom.
Övervaka i 20. Efter det tar Haldolen vid.
Han lugnar sig nu.
- Måste jag vara här i 20 minuter? - En dejt?
- Jag är täckt av... - Jag skojar.
Tack för hjälpen. Gå och tvätta dig.
Tack, allihop.
Jag behöver inte säga det,
men försök hålla koll på Krakozhias medicinschema.
- Beklagar. - Ja, tack.
- Ska jag hjälpa dig med nya kläder? - Nej, tack.
Men tack för erbjudandet.
Tasha, jobbar du på restaurang?
Nej, ta det i två.
- Okej. - Vrid handleden.
Följ nålkurvan.
Utgång på 90 grader, samma avstånd.
- Bra. - Ja. Jag är sommelier på Altius.
- Altius ska vara fantastisk. - Ursäkta, vad gör du?
Jag är sommelier, vinkypare.
Den bästa källaren i stan. Jag skryter gärna.
Det låter som ett bra jobb.
- Måste man plugga till det? - Ja, jag har en examen.
- Grymt. - Hur ser det ut?
Riktigt bra. Första knuten är en kirurgknop.
Linda två gånger.
Ta den korta änden. Dra med precis spänning.
För samman sårkanterna.
Inte så hårt att det blir järnvägsspår.
Tasha, vad är ditt favoritvin någonsin,
eller det dyraste?
Samma svar för båda.
Ett 2011 Domaine de la Romanée-Conti.
- Tre instrumentknutar. - Bra.
Kirurgknut, enkelt varv runt nålföraren.
Är det franskt?
- Så franskt som det kan bli, Bourgogne. - Och vad kostar det?
Jag sålde flaskan för 18 000 dollar.
- Inte här. Det var i New York. - Skojar du?
Artontusen för en flaska vin?
Var det verkligen så gott?
Livsförändrande. Och jag vet nåt om livsförändrande.
Kanske en dag. Jag är fortfarande inte gammal nog att dricka.
Juridiskt sett.
Det är lite läskigt.
Jag saknar 18 000 och har räkningar,
så jag litar på dig.
Min enda extravagans är fuktkräm.
Jag fattar.
Jenna, jag har några som vill träffa dig.
- Jenna. - Herregud.
- Tack gode gud. - Jag är så glad att du mår bra.
Jag är så ledsen. Vet inte alls hur det här hände.
Är hon...
Ja, hon är okej. Ni kan ta hem henne.
Här är några utskrivningsinstruktioner,
men inga piller om de inte är från läkare eller apotek.
Okej.
Vi ger dig fentanyltestremsor.
De fungerar på piller och vätskor. Det här är en naloxon-spray.
Ha den i väskan om du är på fest
och nån är medvetslös.
- Ja. Tack. - Inser du vilken tur du har?
- Ja? - Det gör jag.
Jag pratade just med nukleärmedicin,
och de tar Nick
till perfusionsstudien om några minuter.
- Kan vi stanna med honom? - Visst.
Själva testet involverar strålning,
så ni måste vänta utanför.
- Men Dave tar er. - Jag visar var ni kan vänta.
Han tar er tillbaka hit sen.
Resultaten tar ungefär en timme. Jag kommer när jag får dem.
Vi utgår därifrån.
- Tack, doktorn. - Okej.
Förlåt att ni fick vänta.
Jag är dr Heather Collins. Ni måste vara Kristi och Lynette Wheeler?
- Ja. - Ja. Vi skulle träffa dr Abbot.
Dr Abbot är en fantastisk läkare, men även han behöver sova ibland.
Jag blev trött, glömde att ladda telefonen, och vi försov oss.
Har en gammal väckarklocka sen läkarskolan. Funkar alltid.
Det har jag hemma. Glömde ta med den.
Jag ser att vi ska göra en medicinsk abort idag.
Ja.
Eftersom det inte var jag som bedömde dig, får jag ställa några frågor
för att komma ikapp?
- Ja. - Tack.
- Är det här din första graviditet? - Ja.
Och du är 17? När började din senaste menstruationscykel?
Jag är inte helt säker.
I slutet av juni, kanske 23:e.
- Nån allergi mot medicin? - Nej.
- Några tidigare operationer? - Nej.
Jag gör ett till ultraljud
för att se att allt är okej för medicineringen.
Kan du ta på dig en rock så att du inte får gel på kläderna?
Okej.
- Jag kommer strax. - Tack.
Joyce med sickle klarar sig bra på transfusionen.
Väntar på en telemetrisäng.
Quinn, som vejpade, är fortfarande i sinusrytm efter elkonvertering.
Fyra timmars hjärtövervakning, sen skrivs han ut.
Gode samariten håller ut, stabila värden.
Jag vill göra en till DT av huvudet
och utesluta blödning.
Och mr Golds avföring visade campylobakter,
han har åkt hem med azitromycin.
Hoppas han tar vatten och elektrolyter.
Killen fyllde ett halvdussin bäcken. Rekord?
Utan att låta som en trasig skiva, är du okej?
- Tredje koppen före elva. - Jag sover inte.
Det jävlas. Men jag är ledig lite nästa vecka.
Jag åker nog härifrån mot bergen.
Jag önskar...
Vad sa Shakespeare? "Läkare, bota dig själv"?
Har du pratat med Collins? Det var inte Shakespeare.
Luke, lärjungen, som antagligen hörde det från aposteln Paulus.
Vad vet jag, jag är jude.
Det är inte min bok. Shakespeare hade inget med det att göra.
Ja. Lite ledigt skulle vara bra.
- Har du allt? - Ja, jag tror det.
- Är det där... - Ja.
Kom, älskling.
Vänta.
Mr Bradley? Jag ville bara be om ursäkt för hur jag pratade med dig.
- Snälla, vänta. - Det finns ingen ursäkt.
Jag tänkte be en sjuksköterska ge dig...
Det är mitt nummer och mejl.
Om jag nånsin kan vara till hjälp på nåt sätt, snälla.
Jag vet inte vem du är.
Förlåt. Jag är Jenna.
Jag träffade Nick på introduktionen, jättesnäll.
Vi gick i samma ekonomiklass, och hade ett stort prov på gång.
Så några av oss startade en sorts studiegrupp.
Och vi var uppe alldeles för sent,
drack kaffe, sen hade vi svårt att somna.
En tjej sa att hon visste var man kan få tag på lugnande,
men var för rädd för att hämta det.
Nick var snäll och sa han skulle göra det.
Jag är så ledsen.
Jag hoppas han klarar sig. Jag ber att han klarar sig.
Det gör han.
Ja. Tack.
Du borde gå.
Dina föräldrar vill säkert ta dig hem.
Okej. Kom nu.
Förlåt för tidigare. Jag har mycket att lära.
Det har du.
- Det ser bra ut. - Bra jobbat, doktorn.
Tack för förtroendet.
Håll det rent och torrt, så ses vi om två dagar.
Du var jätteduktig. Jag kände inget.
Stygnen ska tas om en vecka,
kom tillbaka vid rodnad eller feber.
- Okej? - Tack.
Jag såg att det finns en felaktig könsangivelse i din journal.
Jag är ledsen för det.
Jag har fixat det här och på din försäkringsfil,
det borde inte hända igen.
Oj. Jag är...
Tack.
- Verkligen. Tack båda två. - Ja, självklart.
Grymt. Jag tänkte inte på det. Bra upptäckt.
Några andra mediciner?
Bara paracetamol, och hon har ingen allergi.
- Hej, jag är dr Mohan. - Trevligt att träffas.
Låt mig uppdatera henne.
Jia Yi är tolv år och har under sex veckor haft smärta i det suprapubiska området.
Ingen feber, dysuri, illamående, kräkningar, diarré, vaginal flytning,
och graviditetstestet är negativt.
Graviditetstest?
Klart det är negativt. Det är magont.
Berätta mer om din smärta. Från ett till tio?
- Tio är värst. - Det var typ två de första veckorna.
Sen gick det upp till fem. Nu är det värre, som en sjua.
Din sista menstruation?
- Inte fått den. - Den här månaden?
Nej, aldrig. Några av mina vänner fick sina.
- Jag väntar. - Hon är bara tolv.
Okej, vi ska göra en undersökning.
Du kan väl byta om till en rock? Öppningen i ryggen.
Konstigt.
Ingen mens,
hon har tidiga sekundära könskarakteristika egenskaper.
Som bröstutveckling, bredare höfter.
Ja, det är primär amenorré. Vad tror du?
Det kan vara hypofysdysfunktion eller...
Hur går det? Ska vi flytta ut nån?
Vi försöker.
Astman är borta, åkte hem med steroider.
Bra. Vem mer?
...som inte kan skilja på buntband och stålkablar.
Låt dem hållas och se vad som händer.
På måndag har arrangören min advokats sko så långt upp i röven
att skosnörena blir som tandtråd.
Hur går det här?
Värdena är perfekta. Mättnad 98 på 4 liter.
Snyggt. Kan jag jobba nu?
Med revbensfrakturer, skadad lunga och kateter i bröstet?
Inte bästa idén. Jag respekterar arbetsmoralen.
Ritchie, få Cecil på FaceTime. Jag måste se det här.
Ring dr Gregorian på bröstkorgen
se om han tar Stone som en tjänst,
säg att han inte behöver mycket tillsyn.
Vi behöver bara en säng.
Uppfattat. Projektilkräkningar är bättre med ondansetron.
- Provsvaren är normala. - Och Minu, falldamen?
Antibiotika, smärtfri, OP kl. 15.00.
- Parkerad i korridoren. - Okej. Bra.
Lite gelé på magen.
Förlåt, den är kall.
Och bara för att vara säker,
du behandlas inte för blodproppar?
Nej, inga mediciner.
Är allt okej?
Ja.
Helikopter 7, jag visste att du inte skulle svika mig.
Nu jäklar.
- Var är den? - Inte i Swissvale i alla fall.
De är i Monroeville, polisen följer dem.
- Vad gör de där? - Kör tills hjulen faller av.
Nästan utanför vår räckvidd.
Tio dollar på att de inte når countygränsen.
De kommer tillbaka.
Ja, jag tar det.
De är Westmorelands problem.
Är det på nyheterna?
- Ja. - Var är de?
- De är på väg österut mot Monroeville. - Får jag se.
Tjugo dollar på knarkare, åker fast utanför vår zon.
Jävlar.
Okej.
Mjuk, inte öm.
Jia Yi, vi kollar under midjan.
Du är helt täckt. Ska pappa stanna?
- Ja, gå inte. - Okej, jag är här.
Upp med knäna. Håll fötterna på sängen.
Och sära på benen.
Vi ska ta en snabb titt.
Jag rör dig längst upp på benet, så vi kan se var du kissar.
- Har du ont? - Nej, det är okej.
Du kan ta ner benen igen.
Duktigt. Vi vet vad vi ska göra.
Tack.
Pappa, kan vi gå ut lite?
Bra jobbat.
Vad är det för fel?
Hennes mamma dog av tjocktarmscancer.
Nej. Det har inget med det här att göra.
Vet du vad en hymen är?
Inte direkt.
När barnet utvecklas i livmodern
blockerar ett membran som kallas hymen den vaginala passagen.
Innan födseln försvinner det mesta, ibland gör det inte det.
- Är det farligt? - Nej, inte alls.
De goda nyheterna är
att din dotter har en hymen som blockerar vaginan.
Vi såg vad som ser ut att vara tre månaders
menstruationsblod som trycker på inifrån.
- Herregud. - Det går att bota enkelt.
Din dotter behöver en mindre operation under narkos
i en operationssal av en gynekolog.
Då blir hon bra?
Ja, helt normal igen.
Tack. Vi...
Vi förlorade Jia Yis mamma när Jia Yi var sex.
Och jag gör mitt bästa.
Men när hon blir äldre...
Hennes mamma hade vetat...
Jag är säker på att du klarar dig. Hon blir bra.
Tack.
Vi borde låta henne veta. Jag sköter snacket nu.
De städar i Syd 20.
Jäklar. Hur är det när jag inte är här?
Jag håller ordning och reda med eller utan dig.
Men roligare med mig, va?
- Skämten är bättre. - Alltid.
Men ju läskigare det blir,
desto roligare blir du, och du glöder idag.
Dr Robby, det är dags.
Hej.
Är han fortfarande med oss?
Det kallas agonal andning.
Nära slutet.
Han sa vår mammas namn för några minuter sen. Marge.
Gjorde han?
Som om hon var här med oss.
Och sen log han och blundade.
Hur mår ni båda?
Jag är utmattad.
Ja, jag tror att jag är okej.
Jereme, jag är så glad att du är här.
Jag med.
Jag skulle inte klara det här själv.
Det behöver du inte. Sara och jag är här.
Jag vet. Tack.
Jag behöver dig.
Det är bra att ni bor nära varandra.
Detta blir nu en primär relation.
Ni är de sista vittnena till varandras liv.
Ni har minnena.
Skrämmande tanke, med tanke på mitt minne.
Jag fick just en galen idé.
Vet du vad vi borde göra?
Vi kan väl ta båten i helgen?
Nej.
Pappa.
Bactrim två gånger dagligen, varma omslag,
så ses vi här igen om två dagar för sårkontroll. Några frågor?
Hallå!
Jag behöver en bår här! Nu! Bår!
Undertexter: Sanna Greneby