Din episoadele anterioare...
Pe ea o vrea Stăpânul mai presus ca orice.
Ce vrei de la mine ?
Uneori, legi de copac un miel ca să ademenești un leu.
Lupul Domnului.
Să stau alături de mărețul și înaripatul Lucifer
când recucerește însângeratul Tron Celest.
Nemuritorul meu iubit... Această lume mică și tristă a e noastră.
Să explorăm ce a construit tata.
- Locul animalelor e în cuști. - Nu mă puteți ține aici.
Sigur că putem.
Ethan Talbot.
N-o să faci un pas în afara acestei case fără să fii supravegheat.
Animalele încolțite sunt cele mai periculoase.
Dar tot încolțite sunt.
Nu sunteți reali ! Nu sunteți aici !
- Sir Malcolm e la ananghie. - N-am să-l las să sufere singur !
Și dacă dra Ives se dovedește mai puternică decât crezi ?
Dacă aș fi fost alcătuită altfel, m-aș fi temut de tine.
- Ea a dispărut. - La naiba ! Adună-i pe ceilalți !
Nu ai idee în ce iad intri.
Bun venit în casa mea, dră Ives !
Sir Malcolm ! Sunt dr. Frankenstein.
Tată... Copiii tăi s-au întors.
Nu pot opri asta !
Trebuie să-l văd pe sir Malcolm imediat.
Trebuie să vezi mai întâi pe altcineva.
- Să-l cunosc pe Stăpânul tău ? - E și Stăpânul tău.
Ucigașo !
POVEȘTI DE GROAZĂ
Ucigașo...
Câte cadavre vei lăsa zăcând pe urmele tale însângerate
până la sfârșitul vieții ? O sută ? O mie ? O rasă ?
Sau vom devora întreaga omenire ?
- Vorbești în numele Îngerului Căzut ? - "Îngerul Căzut"...
E cea mai dulce denumire pe care mi-o poți da, iubirea mea.
Iubire ?
Nu nega ceea ce știi că este adevărat, Amunet.
Și toate astea... vrăjitoarele, atacurile... doar ca să mă aduci aici ?
Ți-am simțit lipsa, Vanessa.
Nu... Ai nevoie să încuviințez.
Nu poți să-mi iei sufletul. Trebuie să ți-l dau eu.
Trebuie să-l dai de bunăvoie și nesilită de nimeni.
Eu nu iau suflete ostatice, ca un sclav înfometat care înșfacă oase.
Și pentru trucurile astea de carnaval îți promite tinerețea veșnică ?
Nu. Mi-o dă.
Vanitatea ta e atât de oarbă, încât nu-i vezi duplicitatea ?
- E Părintele Minciunilor. - Cine e mincinosul aici ?
Susții că stai alături de înger, când toate acțiunile tale spun contrariul.
Ce e viața ta decât depravare, trădare și, acum, omucidere ?
N-am să-mi adâncesc vina acceptându-vă "serviciile".
Dar le-ai acceptat deja.
Când ai deschis gura și ai vorbit în Verbis Diablo.
Când ți-ai întins puterile întunecate ca să iei viața unui om.
În clipa aia m-ai luat în brațe și m-ai sărutat adânc.
Sărută-mă acum și pune capăt durerii.
Sufletul meu e al meu ! Partea asta a lui Dumnezeu e a mea !
Dumnezeu ți-a întors spatele. Biserica. Dumnezeu. Duhovnicii.
I-ai lăsat în urmă. Știi bine.
Nu !
Toate astea sunt în urma ta. Dar ce se așterne în față ?
Gândește-te. Timpul, în întregimea lui. Toată istoria.
Puterea veșnică de a cârmui întunericul alături de cel care te iubește
și care nu te va respinge niciodată.
Nu ai puterea de a mă ispiti.
Am înfruntat ochi mai cruzi decât ai tăi, femeie.
Atunci, înfruntă-i pe ai mei. Înfruntă-te pe tine însăți.
Pentru mine nu e îndemn mai puternic decât "Cunoaște-te pe tine însuți".
Eram ca un mielușel, Victor. Cum ai putut permite să mi se facă rău ?
El a fost !
Ce sunt eu decât o prelungire a ta ? Tot păcatul tău s-a vărsat în mine.
Sunt cealaltă jumătate a ta. Sinele tău cel mai adevărat.
Nu învinovăți copiii de cruzimea tatălui.
Noi ne-am născut inocenți. Tu ne-ai prefăcut în monștri.
Nu știu cum poți trăi cu asta, Malcolm.
- Șirul de pietre funerare... - Soție, fiică, fiu.
- N-am făcut eu asta ! - Știi bine că da.
Cine a plecat când eu muream de foame ?
Cine a apăsat pe trăgaciul care m-a ucis ?
- Ai botezat un munte după mine ? - Savurai trupul ei când sângeram ?
- Noi am cerut viața asta ? - Sau a fost mândria ta ?
Să învingi moartea e o chemare nobilă.
Sunt om de știință.
Și când mi-ai atins trupul gol ?
Vârfurile degetelor tale pe carnea mea... Asta a fost abuz, nu știință.
Ți-am fost prieten. Un alt prieten n-am avut.
M-ai părăsit în clipa în care m-am născut.
Trecutul e mort.
Nu pot reface ce a fost făcut.
Vino la cimitirul de pe deal și spune-mi că trecutul e mort.
Atinge-ne pietrele de căpătâi. Suntem calzi încă.
Umblăm cu păcatul tău în spinare. Morți. Totuși, nu în întregime vii.
Bântuind crepusculul. Trăind între lumi.
Asta ai făcut, Victor.
Dacă m-aș putea întoarce în timp... Ar fi altfel.
Dacă aș lua viața de la capăt, aș face cu totul alte lucruri.
- Viața merge doar înainte, soțul meu. - Nu e cale de întoarcere, Creatorule.
E numai "de-acum înainte", tată. Asta m-ai învățat.
Mersul cutezător înainte, indiferent de obstacole. Exploratori.
Ești un om care descoperă lumi noi. Căutând veșnic ziua de mâine.
Ce vei face acum ?
Cum vei ispăși ?
Ce pace poate fi fără ispășire ?
- Cum ? - Ce vreți să fac ?
Ai motoarele viitorului de jur împrejurul tău.
Acul. Bisturiul. Lațul.
- Pistolul la tâmplă... - Ia briciul și retează-ți beregata.
- Alătură-te familiei. - O ultimă piatră funerară pe deal.
O gură de otravă din sticla chihlimbarie.
Un glonț sub bărbie.
Nu există altă liniștire pentru tine, Frankenstein.
Intră în fluviu. Lasă-l să-ți aducă liniște. Bucură-te de compania noastră.
- Unul de-al nostru, din nou. - Tată...
- Soțul meu... - Tată...
Iubitule...
Frate...
Vino acasă ! Te rog !
Pune capăt.
Nu mă poți ispiti.
Poți să-mi iei trupul, dar sufletul rămâne al meu.
Nu-ți dorești absolut nimic ?
Nu prețuiești nicio nestemată mai mult decât pe toate celelalte ?
Da... Ai un vis vechi în suflet. O dorință profundă. O știi.
Nu.
- Să-ți arăt ce-ți pot dărui. - Nu.
Să fii eliberată de durere. Să fii iubită doar pentru cine ești.
Nu asta împinge de la spate toate ființele umane ? Să fii normală.
Mamă, nu înțeleg de ce Charles se poartă atât de urât cu mine !
Desenam. Și am râs de căluțul ei caraghios...
Nu era caraghios !
Arată ca un hipopotam, nu-i așa, Clare ?
- Sunt sigură că nu. - Ba da, foarte tare !
Charles !
'Neața, Van ! Iartă-mă, m-am lăsat absorbit de ziar.
Nu vă sărutați !
- Desenam cai ! - Și hipopotami.
Charles !
Cai, zici ? Am văzut ceva cai la viața mea.
Știi ceva ? Adu-mi-i să-i văd.
Îți spun eu dacă sunt autentici.
- Ethan... - De ce te uiți așa la mine ?
Fără motiv.
Îmi pare rău. Ai dreptate. Duminicile sunt pentru familie.
Apropo...
- Să-i trimitem pe copii în parc. - Ethan !
- Doar pentru o oră. - Încetează !
Credeam că vrei o liotă de copii.
Știi bine că Mina și Jonathan o să vină la ceai.
Peste câteva ore bune.
Tati, calul ăsta arată ca un hipopotam ?
Deloc ! Poate că arată ca un cal care a mâncat cam mult.
- Îmi plac caii grași ! - Caii grași sunt prea înceți.
Nu și la drum lung. Atunci, îi vrei ceva mai musculoși.
Pionierii au fost nevoiți să străbată călare toată țara.
Nu puteau opri o trăsură cu cai ca să...
- Ești foarte crudă. - Nu, Vanessa. Asta e bunătate.
Asta îți dorești cu adevărat, nu ?
- Un ultim mare experiment, Victor. - Cel mai măreț dintre toate.
O ultimă expediție în necunoscut, tată.
- Terra Incognita. - Cuvinte magice.
Să străpungi țesutul care separă viața de moarte.
Misiunea ta. Chemarea ta.
- Fii bărbatul care ești, Malcolm. - Curmă suferința.
Gata cu vina... Vino alături de poeți.
Marii exploratori ai trecutului.
Fii cu mine !
Te rog, tată !
Tată !
Vino alături de noi, tată. Avem nevoie de tine.
Altfel, nu vei avea liniște.
Ia-mi din nou mâna.
Găsește-ți liniștea.
Îți voi da o eternitate de liniște cu bărbatul pe care îl iubești.
Și, în clipa morții tale,
familia ta se va strânge în jurul tău și te va ține de mână.
Și pe urmă ?
Gata cu suferința. Gata cu nopțile zvârcolite în teroare.
Doar liniștea de a fi cine ai fost menită să fii. Alături de mine.
Mireasă iubită. Trupul tău va muri, dar spiritul va dăinui veșnic.
- Spune "da". - Și prietenii mei ?
Vor fi eliberați. Lăsați să trăiască după voia lor.
- Și Dumnezeul meu ? - Vei avea unul mai bun lângă tine.
Și eu ?
Vei fi cine ești. Curmă chinul, Vanessa. Sărută-mă.
Îmi oferi o viață normală... De ce crezi că mai vreau asta ?
Eu știu ce sunt. Tu știi ?
Iubitule... Cunoaște-ți Stăpâna.
Nu !
Nu subestima niciodată puterea unei regine cu păr frumos, draga mea.
- Sunteți teferi ? - Da. Doctore !
Ceilalți sunt aici. Nu știu unde.
- Vanessa ! - Da.
Să mergem !
- Dl Chandler ? - E în siguranță.
Dna Poole ?
E moartă... S-a terminat.
Dragul meu domn Clare ! Dna Putney ți-a pregătit ceva de mâncare.
Cu toate că e cam parcimonioasă când vine vorba de ale gurii.
- Soțul meu ! - Știi că e adevărat.
Mai mult condimente decât altceva.
- Încă n-ai încercat să țipi ? - N-am fost făcut ca să țip.
Unii țipă... Unii îi fac pe alții să țipe, nu ?
Dumnezeu să ne apere de fața aia.
Da, așa e, mi-am îmbunătățit garderoba.
20 de șilingi m-a costat.
Am intrat la Harrod's de parcă eram stăpân acolo. Un afurisit de potentat.
"Bunul meu", mi-am zis,
"am poftă de niscai veșminte noi, cu care să mă gătesc".
"Mătase, te rog."
Ce sentiment a fost !
Ce vrei ?
Am venit cu o propunere.
Noi, familia Putney, avem acum un viitor.
Scenele mele ale crimei au fost un succes în domeniul senzaționalului
și panoplia de ciudățenii chiar le va întrece.
Cozile se vor întinde de aici până în Hackney
de îndată ce mai aducem câțiva ca tine.
Acum am știre de un băiat fără membre, care stă într-o ladă pentru mere,
și de o borficică diformă, despre care am putea spune
că e "sora răposatului și regretatului domn Merrick, Omul-Elefant".
- Și ? - Și tu ai de ales.
Poți să împarți succesul cu noi sau poți să suferi.
Alătură-te nouă, dle Clare. Alătură-te mărețului proiect.
- Asta i-a captat atenția. - Banii au acest dar.
Nu cred că masei de gură-cască îi place să vadă ciudați nefericiți.
Îi place să se uite la ciudați veseli, care mai fac și câte un truc.
Câte un truc...
Dacă ne cânți în strună, îți dăm o cotă din încasări.
Cât de frumos îți vor suna câțiva șilingi în buzunar !
Continuă...
Pentru început, va trebui să te ținem în această cușcă, înțelegi...
Da.
- Ți-am putea aduce o pătură. - Da, ți-am putea da o pătură.
- O lumânare, ca să citești. - Mai multe cărți.
O bibliotecă. Și, dacă îți dovedești fidelitatea față de mărețul proiect,
poate te mai lăsăm din când în când în libertate.
Și până atunci ?
Faci ce trebuie.
Lași clienții să se uite bine la tine și-i sperii zdravăn.
Faci un truc sau două.
Îi întâmpini pe nou-veniți, îi pui în temă...
Le asiguri o trecere lină către servitute.
Vei fi ca un părinte pentru ceilalți ciudați, dacă vrei.
Regele Ciudaților.
Tată ! Ești aici ?
Dormi, dle Clare ?
Probabil că în visurile tale ești chipeș.
Pun pariu că ți-ai dori să dormi întruna.
N-ai tu norocul ăsta, animal grotesc.
Tată ? Mamă ? Tată ?
"Pieptul mi-e rece ca lutul..."
"Răsuflarea, grea ca pământul."
"Dacă-mi săruți buzele reci de lut, nu vei mai sta mult pe pământ."
"Cât de ades, pe mormântul de colo, iubitul meu,"
"Pe unde ne plimbam,"
"Cea mai aleasă floare pe care am văzut-o s-a veștejit pe ram."
"Când ne vom mai întâlni, iubirea vieții mele ?"
"Când frunzele arse de toamnă, căzute-n iarbă, grele,"
"Vor fi verzi iarăși în copac, cu primăvara-n ele."
Nu era nevoie să mă conduci.
E bine să ai un prieten într-o noapte ca asta.
O să-mi fie bine.
Eu sunt cel care avea nevoie de prieten, doctore.
N-am mai văzut și nu am mai făcut asemenea lucruri.
Și cu atâta bucurie în suflet. Domnul să mă ajute !
Îmi vei păstra micul secret, da ?
- Poftim ? - Despre tribul în care m-am născut.
- Bineînțeles. Noapte bună, dle Lyle ! - Noapte bună ! Ai grijă de tine.
Și să știi că, sub aceste cosițe mătăsoase,
urechile mele se pricep să asculte, dacă simți vreodată nevoia.
Lily !
Lily...
- Victor ! Ce bine îmi pare că te văd ! - Bună seara, doctore !
Opriți-vă !
În ce hal arăți, vere ! Te simți bine ?
- Vrei să stai jos ? - Lasă-mă cu politețurile.
- Lily, trebuie să vii acasă ! - Dar sunt acasă, dragul meu.
Zău, doctore, Lily nu e o fată pentru maghernițe închiriate, nu ?
Și tocmai pe malul de sud.
- Asta da, politețe ! - Pe cine vrei să împuști ?
Încetează !
Te rog, vino înapoi, Lily ! Te iubesc !
Putem face să fie iar casa noastră, îți promit.
Patul nostru în furtună, vrei să spui ?
Ai fost nespus de dulce
în noaptea în care ți-am luat virginitatea. Era atât de stângaci...
- Cum tremura înspăimântat ! - Încetează !
Ca un băiețel soios care vâră mâna în borcanul cu bomboane.
Te rog, Creatorule ! M-ai făcut prea bine pentru asta.
Da, știu. Am știut tot timpul.
Ai fost atât de... sublim de maleabil...
Va trebui să faci mai mult de-atât, amice.
- Să-l omorâm ? - Sunt făcuți ca să fie uciși.
Am încercat atâtea senzații în decursul anilor...
Însă niciuna ca asta: supremație totală.
- Cruzime chiar. - Superioritate absolută.
Cucerire. Ce facem cu el ?
- Să-l omorâm în clipa asta ? - Tu decizi, draga mea.
Nu. Ne-ar mai putea fi de folos. Să-l lăsăm să trăiască.
Îl lăsăm să trăiască cu ceea ce a creat: o rasă stăpânitoare.
O rasă de nemuritori, menită să comande.
- Curând, va îngenunchea în față-ne. - Toți vor îngenunchea.
Când va veni ziua noastră, vei ști ce e groaza.
Până atunci, omulețule,
trăiește cu gândul la ce ai adus pe lume. Și suferă.
O să-l duc acasă, în Africa. De unde n-ar fi trebuit să-l aduc.
O să-l îngrop în pământul său natal.
O să te descurci aici ?
Desigur.
- Dl Chandler va fi aici. - Nu-ți face griji în privința mea.
Sembene a fost un om adevărat. N-am cunoscut mulți ca el.
Știi ce sunt.
Da. Și iată-mă lângă tine.
Sir Malcolm pleacă în Africa. Această casă îngrozitoare va fi goală în curând.
Putem să încuiem ușile și să plecăm pentru totdeauna.
Ceea ce sunt... n-am cum să las în urmă.
Ceea ce suntem amândoi.
Am fugit de întuneric atâta vreme... doar ca să dau de o beznă și mai mare.
Mergi alături de mine.
Îți amintești noaptea în care am venit în camera ta ? Mi-era atât de frică...
Tu ai fost bun, iar dimineață nu mai eram atât de înspăimântată.
Rămâi cu mine în noaptea asta.
Și mâine ?
Îți promit că vom fi mai puțin înspăimântați.
Trebuie să mă gândesc.
Iartă-mă !
Te iert.
- Stai pe loc ! - Am încercat să-l oprim, domnule.
Lăsați-ne singuri. Duceți-vă !
Închide ușa !
Eu am făcut-o. La Hanul Marinarilor. Și peste tot.
- Mărturisești ? - Da.
Ia loc, dle Talbot.
- Pot să cer ceva ? - Poți să ceri orice.
Mărturisesc totul. Numai să se facă repede.
- Spânzurătoarea, vrei să spui ? - Da.
Nu va fi nicio spânzurătoare. Cel puțin, nu aici.
Am asta de câteva săptămâni.
Dar am vrut satisfacția să închei toată această afacere în felul meu,
după cum ți-am spus că o voi face.
Ce-i asta ?
Un ordin de extrădare. Te duci acasă, Ethan.
- Dle Clare... - Dră Ives...
De ce ai venit aici ?
Aveam nevoie de un prieten.
Ia loc.
Pleci ?
Da.
Pentru mult timp ?
Pentru totdeauna.
- Unde te duci ? - Unde e locul meu. Departe de oameni.
Visul pe care l-am avut,
acel lung vis de însoțire cu cei neasemenea mie
s-a spulberat.
Da.
După ce ai văzut de ce ești în stare...
După ce ai stat destul într-o baltă de sânge,
ce mai rămâne decât să te duci pe un țărm pustiu, departe de toate ?
Da...
Și tu ? Unde e țărmul tău ?
Nu există loc destul de departe.
Am pierdut partea mea nemuritoare.
Nu... Am renunțat la ea.
Oricât de mult te-ai fi îndepărtat de Dumnezeu,
El tot te așteaptă undeva, în față.
- Tu nu crezi în Dumnezeu. - Dar tu, da.
Visul acela nu mai este.
Vii cu mine ?
Pe țărmul nostru pustiu ?
Domnule Clare...
În jurul meu e un giulgiu care aduce doar durere.
Nu pot îngădui să suferi. Nu tu.
Cred că ești cel mai uman om pe care l-am cunoscut vreodată.
"Dragă Vanessa..."
"Voi purta mereu cu mine marea ta bunătate."
"N-am mai avut parte în viață de atâta generozitate,"
"și-ți mulțumesc pentru afecțiunea și pentru înțelegerea ta."
"În clipele mele de cea mai mare spaimă și singurătate, mi-ai fost alături."
"Și mi-ai adus atâta lumină..."
"Dar eu sunt făcut pentru întunecime. Știm amândoi asta."
"Un singur loc e nimerit pentru mine, în care ar fi trebuit să fiu de mult:"
"adânc în lutul din coasta unui deal uitat de lume."
"Poate că drumul tău e greu. Însă al meu e damnat."
"Așa că mergem singuri."
"Scris cu dragoste, Ethan"
Așa că mergem singuri.
Ați urmărit serialul POVEȘTI DE GROAZĂ
Sfârșitul seriei a doua
Traducerea și adaptarea ANCA RĂZUȘ - DIMANCEA