În episoadele anterioare...
- Soția ta s-a sinucis. - Ea n-ar fi făcut așa ceva.
Parcă nu i-ar păsa.
Când l-a găsit pe fiul lui mort, eram acolo. Ăsta nu e el.
- Poate că are nevoie de timp. - Ăsta nu e el.
L-am izgonit pe ursul cel bătrân în peșteră. Și am scos puiul.
- Mă simt un om nou. - Doar dra Ives contează.
Sosește vremea când păianjenul trebuie să atingă musca.
Cine a fost făptașul ?
- Dle inspector... - Dle Chandler...
- Știu că ești implicat. - Și ce dovadă ai ?
Am s-o găsesc. O găsesc întotdeauna.
- Trebuie să plec. Londra nu e sigură. - Vin cu tine.
Ajunge !
Orice putere ai avut asupra mea în clipa bestialei mele creații, nu mai e.
Am să o văd.
Crede că i-ai fost logodnic
înainte de accidentul care a lăsat-o fără memorie.
Să începem prin a fi prieteni, dle Clare. E tot ce pot să fac.
Pentru draga mea Angelique și un bun venit special drei Frankenstein !
- Vărul meu e protector. - Nu cred că ai nevoie de protecție.
Ești mai capabilă decât pari la prima vedere.
Ești un băiat foarte prostuț. Asta îmi place la tine.
Bărbații ar trebui să rămână băieței în sufletul lor, în care să fie jocuri
ca hoții și vardiștii și baba-oarba.
Ce trist e că băieții consideră că trebuie să crească...
Acum n-o să mai crești.
POVEȘTI DE GROAZĂ
- Unde e ? - Poftim ?
Unde e Lily ?
Unde e ?!
Nu e aici ?
Ai lăsat-o să iasă neînsoțită, cu un bărbat. Ce ai făcut ?!
Oprește-te ! Lasă-mă o clipă. Da, a ieșit.
Trebuia să vină acasă, și...
Ai făcut-o pentru mine ! E a mea !
Nu e a ta. Nu e a lui. E a mea ! Am să o iau !
Și, după ce vom ajunge undeva foarte departe de locul ăsta,
într-un loc numai pentru mine și ea, am să mă întorc, Creatorule.
Am să mă întorc la Tine.
Într-o zi, într-o noapte,
am să-ți arăt monstrul pe care l-ai făcut.
Domnule ! Ar trebui să vedeți asta.
Agenda inspectorului Galsworthy, de anul trecut.
Uitați-vă ce scrie la septembrie 27.
De ce ar fi venit sir Malcolm Murray la Scotland Yard ?
Asta m-am întrebat și eu, așa că am cercetat arhiva.
Se pare că trebuie să fac o vizită.
Am renunțat de mult la asta. Era prea stânjenitor.
Să încerci mereu să rămâi în formă,
cu masaje, mingi medicinale și injecții cu extracte...
În timp ce în jurul meu erau mereu bărbați frumoși,
care se bucurau de fiorul tinereții adevărate.
Gărzi în uniforme strălucitoare, rândași cu brațe vânjoase...
Recunosc că mă preocupă tenul meu și culoarea părului.
Dar ce e rău în asta ? Mă fac de râs ?
Spânzură omul pentru asta, și n-o să mai ai loc în spânzurători.
Pe când tu...
Aici e de cântat o cu totul altă odă tinereții.
Și o vom cânta, nu ?
Da... Sabia pe care o ții atârnată deasupra capului meu ar tăia adânc.
Doar nu-ți pasă de oamenii aceia !
De dra Ives și de toți amărâții din Grandage Place ?
Am renunțat de mult la a-mi mai păsa de cineva.
Foarte inteligent. Viitorul tău depinde în întregime de mine, drag prieten.
Orice dorești, Stăpânul îți poate da.
Nu e nevoie să mă ispitești. Sunt al tău.
Unde sunt dra Ives și dl Chandler ?
Nu știu. Ea n-a vrut să spună.
- Când se vor întoarce ? - Habar nu am.
- Dl Chandler o iubește ? - Tu o iubești ?
- Ea îl iubește ? - Nimeni n-o poate citi.
Și n-ai nici cea mai vagă idee unde au fugit ?
Nici cea mai vagă.
- Îmi spui adevărul ? - Da.
Îți simt sângele cum zvâcnește.
Cea mai mică apăsare, și artera va fi deschisă.
Sângele tău ar vopsi camera.
Știu că nu minți.
Întotdeauna fluturi din gene foarte cochet când minți.
Dacă Miss Ives s-a ascuns, va trebui s-o atrag înapoi.
Dă-mi un pupic și pleacă. M-am plictisit de tine.
Nu.
Ai gust de bărbat mic și gras.
- Ce a spus ? - Întreab-o.
Eu nu sunt atât de sentimentală ca mama.
Unde e viitorul, dle Lyle ? Cu vârsta ei sau cu tinerețea mea ?
Orice-ți promite ea e o minciună. Orice-ți promit eu e o minciună.
Însă cu mine ai să trăiești mai mult.
Acum, vorbește-mi despre dl Chandler.
- Ai prins unul ? - În Africa ? Adevărat ?!
- Tată ! - Ce mi-ai adus ?
Intră !
Dorește cineva să vă vadă. Un domn de la Scotland Yard.
Bună ziua, sir Malcolm !
Sunt inspectorul Bartholomew Rusk, Scotland Yard.
Domnule inspector... Cărui fapt îi datorez plăcerea ?
Aveți un gust marțial în decorarea casei, sir Malcolm.
Se pare că da. Luați loc, vă rog !
- Cu ce vă pot fi de folos ? - Vă interesează criminologia ?
- Poftim ? Nu în mod deosebit. - Nu ?
Nu.
N-am vrut să sune ca o insinuare.
Mulți sunt intrigați de evenimentele morbide din orașul nostru.
Care e scopul acestei vizite, inspectore ?
Să aflu de ce ați vizitat Scotland Yard pe 27 septembrie anul trecut,
ca să vorbiți cu predecesorul meu, inspectorul Galsworthy.
Da... A fost mai degrabă un impuls de moment.
- Despre ce ați discutat ? - Îmi amintesc foarte vag.
Am vorbit cu el acum o oră. L-ați întrebat de crimele de la Spitalfields.
Ați insistat să...
"Nu mai caute un om și să înceapă să caute o fiară."
- De ce ați spune așa ceva ? - Nu-mi amintesc.
- Totul a fost... un capriciu. - Un capriciu ?
- Ceva de genul ăsta. - Nu păreți un om capricios.
Nu ?
Aveți trei puști la fereastră.
Nu pot să-mi decorez casa după bunul-plac ?
Ba da, oricum doriți. Locuiți singur aici ?
Ce ? Nu. Am o pupilă și pe majordomul meu Sembene.
- Alți servitori ? - Nu.
- Într-o casă atât de mare ? - Ne descurcăm.
Ușa din față e de oțel.
- S-au dat spargeri în cartier. - Îmi pare foarte rău.
Ușa aceea ar putea rezista și unei fiare, nu credeți ?
Domnule inspector Rusk, eu nu-mi pierd vremea cu jocuri.
Pe 12 iunie anul trecut, ați declarat o persoană dispărută.
- Pe fiica dv. Mina. - Da.
În următoarele șase săptămâni, ați vizitat Scotland Yard de șapte ori.
- După care n-ați mai venit. - Da.
- Pot să vă întreb de ce ? - Fiica mea e moartă.
Știu. A fost înmormântată la Margate, pe 4 ianuarie.
Dar n-ați depus un certificat de deces la judecătorie.
A fost ceva cu totul particular.
În țara asta nu există înmormântări particulare, "sir" sau nu.
Circumstanțele morții ei au fost o rușine pentru familie.
Mi-am folosit influența ca să asigur discreția.
- Asta e ilegal. - Era fiica mea !
Mulți oameni au fiice și respectă legea.
Eu n-am respectat-o !
- Îl cunoașteți ? - Nu.
Priviți cu atenție. American. La vreo 1,90 m.
- Nu-mi spune nimic. E suspect ? - Sunteți sigur că nu-l recunoașteți ?
- Pe de-a-ntregul sigur. - Și susțineți acest răspuns ?
Vreți să chemăm un avocat și să dau o declarație scrisă ?
La timpul potrivit.
Dacă aflați ceva care ne-ar ajuta în ancheta noastră,
nu ezitați să treceți pe la Scotland Yard. Știți drumul.
Bună ziua, sir Malcolm !
Victor !
Unde ai fost ?
Îmi pare rău. Știu că ai fost îngrijorat. N-o să-ți vină să crezi.
- Ce s-a întâmplat cu draperiile mele ? - Unde ai fost, Lily ?
Mai întâi sărută-mă ca un prieten, de "bună dimineața", și liniștește-te.
Am petrecut o seară foarte plăcută cu dl Gray. Am văzut figurile de ceară.
- Le-ai văzut vreodată ? - Da.
Apoi, am avut chef să mă plimb și am pierdut noțiunea timpului.
Obosită, m-am așezat pe o bancă în Hyde Park, să-mi odihnesc picioarele,
și m-am mai trezit abia dimineață ! Puteam să fiu omorâtă în somn !
Mi-ai cumpărat flori ? Victor, ești un prieten atât de bun !
Nu sunt de la mine.
- Presupun că sunt de la dl Gray. - Ce om ciudat e...
Nu-i așa ?
E foarte încântător, dar cred că e cam prea sofisticat pentru mine.
Lily... Ar trebui să ne gândim la plecare.
Unde să plecăm ?
Nu știu. Să părăsim Londra. Să ne luăm o mică vacanță.
Prostii ! Abia mă obișnuiesc cu ea.
Și tu mai ai multe să mă înveți, nu-i așa ?
Sunt în siguranță aici, cu tine. Asta e casa noastră.
Dacă-l cunosc pe băiatul meu, nici nu s-a gândit să ia micul dejun.
Îți fac ochiurile tale preferate. Pentru că ești atât de bun...
Stai... Lasă micul dejun. Ies în oraș.
Bine. Poți să cumperi unt și niște ouă ? Se termină.
Da.
Venele din brațele mele mi-au semnalat asta.
Când devin prea uzate, trebuie să găsești unele noi. Și nu prea mai am.
Sunt dependent. Asta nu mă sperie foarte tare. Dar cauza...
Durerea...
Nu am instrumentele adecvate pentru operația asta.
- Sincer, nu știu ce fac. - Suntem toți neofiți în dragoste.
Nu are niciunul dintre noi uneltele, armele sau resursele.
Oricât ne-am crede de pregătiți, suntem înfrânți.
În viață, am învins tot timpul. A fost singurul meu mod de manifestare.
Niciun mister n-a fost prea adânc, nicio enigmă, prea complexă.
Toate au sucombat în fața mea.
Nu știu ce sfat înțelept pot să-ți ofer.
Suntem toți în aceeași junglă necunoscută, prietene.
Trebuie să ne croim singuri drum afară din ea. Nu asta e dragostea ?
Și, dacă suntem în pericol de a pierde acea dragoste,
ceea ce creează și mai multă panică, ce facem ?
Suferă fiecare în felul său. Dar nu putem face față.
Suntem... vrăjiți.
Toată viața, am fost un om care a căutat realizările unice
și s-a hrănit cu mânie și cu nemulțumire.
Am fost furios și obsedat de un singur gând. Sângele meu fierbea la asta.
Am fost crud cu soția mea și cu copiii mei,
devenind, în acest timp, tot mai faimos. Tot mai "eu însumi".
Și acum ?
M-am înstrăinat de omul crud
care mă privea din oglindă.
Ce față e asta, doctore ? E cea pe care o cunoșteai și de care te temeai ?
Te-am văzut devenind mulțumit.
M-ai văzut devenind un om fericit. Însă privește mai adânc.
Nu ăsta sunt.
Lucrul acesta ne îndepărtează de mintea și de demnitatea noastră.
Instinctele ne sunt orbite. Devenim niște străini pentru noi înșine.
Dar asta nu poate dura la nesfârșit. Tot va trebui să ne privim în oglindă.
În ziua înmormântării soției mele, dansam la un bal.
Cine e omul acela, doctore ?
Se pare deci că povestea noastră e completă.
Vom vorbi despre asta doar în șoaptă. Și rămâne în această încăpere.
Prea bine... Voi încheia povestea. Și-i vom aduce îmbunătățiri.
Asta e ceea ce ați auzit până acum.
"În marele război pentru Tronul Celest, am fost învinși."
"Dumnezeu a privit în jos la îngerii Săi înfrânți"
"și ne-a aflat a fi malefici, așa că ne-a izgonit."
"Ne-a luat de spinările înaripate și ne-a ridicat deasupra capului."
"De acolo, ne-a azvârlit, de pe Tronul Său Celest"
"jos, pe pământ și în iad. Iată-ne deci..."
Și acum, restul povestirii.
"Iată-ne deci despărțiți. Doi frați aruncați pe două tărâmuri."
"Un frate pe pământ, celălalt frate în iad."
"Rămași, astfel, într-o dușmănie eternă."
"Fratele meu de pe pământ hrănindu-se noaptea cu sângele celor vii."
"Iar eu, în iad, hrănindu-mă cu sufletele morților."
"Amândoi, în căutarea veșnică a Mamei Răului,"
"care ne va elibera și-i va permite unuia dintre noi să recucerească Cerul"
"și să-L răstoarne pe Dumnezeu de pe Tronul Său afurisit."
"Și așa se va instaura domnia veșnică a întunericului pe pământ și-n cer."
Și așa vine Apocalipsa.
- Doi frați ?! - Se pare că Lucifer nu e copil unic.
Și, ca mulți alți frați, nu se au bine.
Unul a fost aruncat pe Pământ. Stăpânul vampirilor, care a capturat-o pe Mina ?
Împreună cu toți cei pe care-i creează după chipul său.
A încercat s-o atragă pe Vanessa prin Mina. În timp ce celălalt frate...
- Lucifer, izgonit în iad... - A vrut sufletul ei. N-a reușit.
Așa că acum se folosește de vrăjitoare ca să-și atingă scopul.
De ce ea ? De ce dra Vanessa ?
Prorociri din preistorie ne spun despre asemenea aleși care perpetuează Răul.
Amunet, la egipteni, Lilith, în Talmud,
nordica Hella, celtica Macha. Mara, la hinduși.
O mulțime de zeități sau semizei.
Destinați să anihileze lumea.
Și toate sunt femei.
E ceva păgân în puterea erotică pe care o dețin asupra bărbaților.
Și, ca să înfruntăm această amenințare titanică la adresa drei Ives,
suntem noi patru și dl Chandler. Și, probabil, încă unul.
Oaspetele misterios la petrecere,
la care aici se face referire în mod ferit. "Câinele Domnului".
- "Câinele Domnului" ? - Sau ceva foarte asemănător.
Cred că acest personaj e o amenințare pentru planul demonului.
Denumirea specifică e mai degrabă...
- Nu. În arabă nu e "câine". - E "lup."
Voi, copii...
Faceți cunoștință cu stăpânul vostru.
Malcolm ! Nu !
Plecați !
Amintește-ți cine ești !
Îți amintești ?
Amintește-ți.
- Mina ? - Tată !
- Bună, tată ! - Peter ! Ești foarte elegant.
Mă străduiesc. O să ne bucuri cu un dans ?
Poate.
Vino, Mina ! Să-i arătăm bătrânului cum se face.
Noapte bună, soțul meu ! Ce zile fericite am cunoscut !
Ce s-a întâmplat ?
S-a eliberat de vrajă.
Ai pierdut puterea asupra lui ?
Poate că nu ești atât de ispititoare pe cât credeai, mamă. Să încerc eu ?
- Crezi că ai priceperea ? - Trebuie să facem ceva.
Ce copil ești... Nu trebuie să facem nimic.
Caracterul unui bărbat e întotdeauna destinul lui.
Acum, sir Malcolm e din nou el însuși.
E plin de mânie și va riposta.
Va veni, în toată splendoarea furiei lui bărbătești.
- Și atunci ? - Ai să vezi.
Spune-mi acum.
- Ai grijă. Devii impertinentă. - Iar tu îmbătrânești.
Nu uita nicio clipă cine poruncește.
Și astfel, cavalerul meu va veni.
Iar iei cina cu dra Frankenstein ?
- Sper că nu te superi foarte tare. - Ar conta dacă m-aș supăra ?
Sir Malcolm ?
Sir Malcolm a plecat.
Trebuie să-i găsim pe dra Ives și pe dl Chandler.
Deci... Mi-ai descoperit secretul ?
Veșnic neschimbat.
Păcatele mele se văd numai aici.
Uneori, m-am autoamăgit să cred că eu nu sunt așa.
Nu vrem toți să ne zugrăvim în culori mai frumoase ?
Dar acesta e cine sunt cu adevărat, Angelique.
Mă poți accepta așa cum sunt ?
Mă poți iubi ?
Da.
Eu nu cred că poți.
Dle Clare ! M-ai speriat.
Nu cred că se cuvine să fii aici când nu e Victor.
Poate că ar trebui să te întorci altă dată.
De ce ești atât de tăcut ? De obicei, știi ce să spui.
Nu găsești niște versuri de recitat ?
- Nu te mai preface că ți-e frică. - Te rog să pleci.
- Cine ești ? - Ce vrei să spui ?
Cine ești ?
Sincer, cred că tu poți să răspunzi mai bine la asta.
Trecutul meu îmi e necunoscut, după cum bine știi.
- Oare ? - Ce tot spui ?
- Ți-a plăcut seara ? - Poftim ?
- Cu tânărul acela. - M-ai spionat ?!
- Ți-a plăcut seara ? - Da. Acum te rog să pleci.
Purtarea asta e insuportabilă ! Când o să afle Victor...
Nu e niciun Victor ! Nu e niciun tânăr ! Suntem doar noi doi !
Bine ! Foarte bine ! Ce vrei de la mine, pentru Dumnezeu ?
Ce vreau, nu pot avea. Ești incapabilă de așa ceva.
Da, știu.
Tu vrei să ne plimbăm prin sat și să mă ții de mână.
Și, când oamenii sunt cruzi, vrei să te iubesc și mai mult. Te rănesc ?
Ființă jalnică... Cum îți poți închipui că aș putea ține la tine ?
Fața asta își are locul lângă a mea ? Nu suntem niște răsfățați ai lumii ?
Nu alcătuim o pereche frumoasă "noi doi" ?
Să ne plimbăm pe pășuni, recitându-le vacilor afurisitele tale de poezii ?
- Ești orb... ca toți bărbații. - Și tu ești ca nicio altă femeie !
Spune-mi în ce fel.
Îi măgulim pe bărbați cu durerea noastră. Ne înclinăm în fața lor.
Ne facem niște păpușele pentru amuzamentul lor.
Ne pierdem demnitatea în corsete, pantofi cu toc și bârfe
și în sclavia căsniciei ! Și răsplata pentru acest serviciu ?
Dosul de palmă, fața vârâtă-n pernă, vaginul însângerat și îndurerat
când ne siliți, în paturile voastre, să vă primim trupurile grase și gâfâinde !
Ne târâți pe alei dosnice, băiete,
și vă vârâți în gura noastră pentru doi bani
când nu ne bateți până ne lăsați late !
Când nu sângerăm din ochi, gură, șezut și vagin !
N-am să mai îngenunchez niciodată în fața unui bărbat.
Acum vor îngenunchea ei în fața mea. Așa ca tine, monstrule.
Monstrul meu... Frumosul meu cadavru.
Cât de inteligent a fost Creatorul nostru...
Dar micul nostru Dumnezeu n-a adus pe lume îngeri, ci demoni.
Tu și eu.
Ce să facem cu această putere, lucru care nu moare ?
Tu ești un gânditor. Un filosof chiar. Așa că spune-mi: pentru ce existăm ?
De ce am fost aleși ? Spune-mi.
- Nu știu. - Ca să suferim ?
Da.
Așa trebuie să fie ?
Cum ar putea fi altfel ? Tânjim după ce nu putem avea.
Femei ? Îți aduc o duzină. Le regulăm împreună.
Pe mine ?
Atunci, ai să mă ai. Te doresc.
Vreau un bărbat care să nu fie ca toți bărbații.
Fratele meu. Egalul meu.
Am să te iau de mâna asta frumoasă, albă, moartă,
și-am să te duc în patul meu în clipa asta.
Am să sângerez pentru tine. Am să te iubesc
pentru tristețea și pentru poezia ta,
pentru pasiunea ta, mânia ta și urâțenia infinită, somptuoasă.
Am să te ling de păcate.
Și, când Victor se întoarce acasă,
vom pune mâinile în jurul gâtului său împreună și-l vom privi cum moare.
Apoi, aceasta va fi casa noastră.
Și pe urmă ? Ce se întâmplă după aceea, lucru care nu moare ?
Am fost creați ca să conducem, iubirea mea.
Și sângele omenirii ne va uda grădina.
Noi și ai noștri, copiii noștri, generațiile noastre.
Noi suntem cuceritorii.
Noi suntem sângele pur. Suntem și oțel, și mușchi.
Suntem următoarea mie de ani. Noi suntem morții.
Nicio ființă care a existat sau care va exista vreodată
nu te va iubi cum te iubesc eu.
Amintirea... E o forță atât de puternică în viața noastră !
Toate aceste Memento Mori... pentru un singur mesaj care te trezește.
"Amintește-ți că vei muri."
Ce vrei de la mine ?
Înțeleg și vânătoarea, deși n-am fost niciodată în iubita ta Africă.
Uneori, legi de copac un miel, ca să ademenești un leu, nu ?
Deci tot ce cer de la tine e să...
- De ce dra Ives ? - Pentru că Stăpânul o dorește.
Nu e nimic personal. Sunt doar "mărfuri" și "servicii".
Eu îi dau ce dorește, el îmi dă ce doresc.
- Dinte pentru dinte, sir M. - Și ce îți dă ?
Nouă, Malcolm. Nouă.
Viață veșnică, frumusețe eternă. Lucruri superficiale.
Ce valoare au, dacă suntem mereu singuri ?
Am fost prea mult timp singură, și casa asta e atât de rece...
Cu tine însă, am găsit un fel de exaltare.
Să simți vechea atingere a pasiunii... Să tânjești...
Să fii cu adevărat uman.
Omenia mea, atâta câtă e, e mai rece decât casa asta.
Nu... Fără aroganță sau mândrie.
Asta e șansa ta să trăiești, Malcolm.
Să îngropăm trecutul împreună. Soția ta, fiul tău, fiica ta...
Și toate păcatele mele, care le depășesc cu siguranță pe ale tale.
Nu vreau să trăiesc singură. Nici tu nu vrei. Ia-mă de mână și iubește-mă.
Nu avem pe nimeni altcineva. Împreună, vom merge în liniște.
În cea mai mare liniște.
Dacă aș putea, ți-aș rupe capul ăsta frumos de pe umeri
și aș râde în timp ce o fac.
Dar dacă o lași pe dra Ives în viață, rămân cu tine toată eternitatea.
- Înseamnă atât de mult pentru tine ? - Înseamnă totul.
Ăsta e singurul lucru pe care nu pot să-l fac. Stăpânul o va avea.
Atunci, la sfârșitul jocului, draga mea, mielul îl va ucide pe leu.
N-ar trebui să mă mire obsesia ta agasantă pentru dra Ives.
Doar sunteți foarte apropiați. Erai acolo când s-a născut, nu ?
Da.
Ai văzut-o devenind femeia frumoasă care e.
Da.
Ai urmărit-o cu mare atenție, aș spune.
Da ?
Desigur. A fost întotdeauna preferata ta.
E bine că avem grijă de fiicele noastre.
Ai mare grijă cu ea. Înțeapă. Vă las să depănați amintiri.
Și încă ceva... Tema noastră pentru această noapte...
Te las cu câteva amintiri.
Ai grijă. Și ele înțeapă.
Peter...
Ați urmărit serialul POVEȘTI DE GROAZĂ
Seria II Sfârșitul episodului 8