Mamă ?
POVEȘTI DE GROAZĂ
Curând, copila mea... Curând...
Mi-e foame...
LONDRA 22 septembrie 1891
Și chiar în clipa aia, l-am văzut pe marele Crazy Horse însuși,
apărând călare cu banda lui de ucigași Sioux, însetați de sânge.
Generalul Custer a dat ordinul.
Cu părul blond fluturând în vânt, părea un erou de legendă.
Ne zise: "Țineți-le piept ! Luptați, băieți ! Apărați-vă viața !"
Și am luptat.
Unul dintre puținii supraviețuitori care au ajuns
să vă depene această poveste despre vitejie și cutezanță.
Vă mulțumesc că ați venit azi aici
și sper că m-am bucurat întrucâtva de interesul vostru,
stimați domni... și stimate doamne.
Da !
- Am să te mai văd ? - Nu.
Aș vrea să pot. Dar plecăm cu spectacolul la Paris.
Sunt atâtea amănunte de pus la punct... Înțelegi.
Un om de teatru își petrece viața pe drumuri, draga mea.
Dar am crezut...
Să știi că mi-ai făcut vizita aici cu adevărat memorabilă.
N-am să te uit niciodată.
Atunci, poate că ar trebui să știi cum mă cheamă.
N-ai spus adevărul.
După socoteala mea, erai un copilandru când a murit generalul Custer
și se știe foarte bine că n-au existat supraviețuitori.
- E cusut cu ață albă, draga mea. - E cusut cu sfoară !
E viciul națiunii mele. Suntem povestitori. Ia loc, te rog.
Mi-ai văzut reprezentația ?
Foarte impresionantă. Mai ales, finalul.
În branșa actoriei spunem că trebuie să-i lași mereu tânjind după mai mult.
Cu ce ți-aș putea fi de folos ?
- Cu o muncă de noapte. - Preferata tuturor, draga mea.
Am nevoie de un gentleman priceput la arme de foc
și care nu s-ar da înapoi de la acțiuni primejdioase...
Sau și asta a fost cusută cu ață albă ?
Tu ce crezi ?
Ceas scump, dar jachetă roasă.
Te gândești cu amar la banii pe care i-ai avut cândva.
Ai privirea ageră, dar mâna stângă îți tremură.
E de la băutură, așa că o ții sub masă, sperând să nu observ.
La mâna cealaltă ai o contuzie.
Rezultatul unei încăierări recente cu un soț gelos, fără doar și poate.
Ai cizme din piele fină, dar deja tălpuite de mai multe ori.
Văd un bărbat care a fost înstărit,
dar care s-a dedat exceselor și plăcerilor neînfrânate ale tinereții.
Un bărbat mult mai... complicat decât îi place să pară.
- Munca asta de noapte e o sarcină ? - Da.
- Ceva de natură criminală ? - Ar avea importanță ?
- Deloc. - Atunci, de ce întrebi ?
Spectacolul pleacă curând la Paris.
"Sarcina" e în noaptea asta.
- E o crimă ? - Ar avea importanță ?
Un zâmbet, și accept.
Te aștept la adresa asta la ora unsprezece.
- Nu cunosc Londra. - Roagă un polițist să te îndrume.
- Ai și un nume ? - Da.
Dle Chandler... Nu mă așteptam să fii punctual.
- Nu fac niciodată o doamnă să aștepte. - Foarte înțelept. Pe aici, te rog.
- El e individul ? - Da.
Ți-ai adus armele ?
O clipă...
- Ce facem aici ? - Căutăm pe cineva.
Mai mult de-atât n-ai nevoie să știi.
Să nu te miri de nimic din ce vezi și să nu eziți.
Pe cine anume căutăm ?
Pe cineva foarte drag, care mi-a fost răpit.
Îl căutăm pe cel pe care îl slujești.
Unde e ea ?
Fetițele n-ar trebui să se joace cu astfel de jucării.
- Unde e stăpânul tău ? - Mai aproape decât crezi.
Ai vrea să-l cunoști ?
Nu e ea.
Ea nu e aici.
- Trebuie să fie un altul. - O altă creatură ?
Mai e vreunul ? Mai e o creatură ca asta ?
Iisuse Hristoase !
Nu te mișca, dle Chandler ! Noaptea nu s-a sfârșit.
Ajută-ne. Te rog !
Ce e locul ăsta ?
Aici își vând hoții de cadavre marfa.
Chirurgii trebuie să le ofere învățăceilor material didactic.
După ce epuizează canalele oficiale,
sunt siliți să recurgă la alte mijloace.
- Am nevoie de serviciile dumitale. - Sper că nu e din fluviu.
După ce i-au ciugulit peștii, nu mai sunt de niciun folos.
- Nu e din fluviu. - Ce bine !
Du-l în spate. Vezi dacă asistentul meu se poate ocupa de tine.
- Stăpânul tău a spus că ne vei ajuta. - Eu n-am stăpân.
Proprietarul din față, vreau să spun.
- Plecați ! - Te plătesc pentru timpul tău.
- Nu-ți poți permite. - Ești foarte mândru.
Duceți-l la un abator. Eu nu practic medicina.
Eu fac cercetare.
Ești un om cu un cuțit însângerat, ca toți ceilalți.
Așa că nu-ți mai da aere.
- American ? - Ești deștept.
Știi ceva despre curenții electrici ?
Țara ta face pași atât de mari,
în timp ce noi trudim în Evul Mediu al cărbunelui și al turbei.
Ai experiență în domeniul principiilor și al aplicării galvanismului ?
Știu ce știu toți.
Am grabnică nevoie de o necropsie. Ne poți ajuta ?
Mă ocup doar de cercetare.
N-o să mă plictisesc cu explicații pe care nu le puteți înțelege.
Vă rog frumos să nu-mi mai irosiți timpul și să ieșiți !
Dumnezeule !
Lividitate, zero. Rigor mortis, zero.
Hiperemie oculară însemnată. Reacție oculară, zero.
Malformație dentară, dar nu din cauze naturale, de izotropie.
Natura e rareori atât de ordonată. Ea detestă simetria.
Traumă și penetrare a cavității toracice
prin manubriu par a fi cauza decesului,
dar cred că știți asta.
Vârsta subiectului e imposibil de determinat.
Dinții nu prea par folosiți,
ceea ce e foarte puțin probabil, având în vedere dezvoltarea musculară.
Derma e neobișnuită.
Pare să nu aibă glandele normale sudoripare ecrine.
Dați-mi aia.
Știu de ce pielea pare atât de ciudată.
- De ce ? - Forceps !
Pentru că nu e piele. Nu așa cum o știm noi.
E, mai degrabă, un exoschelet extensibil,
ca la unele insecte sau crustacee.
- Cred că a fost greu de ucis. - N-ai idee.
Stai... Ce-i asta ?
- Fascinant. - Hieroglife !
- Egiptene ? - Fără îndoială.
Se pare că aveți un bărbat egiptean de vârstă nedefinită,
care la un anumit moment
s-a hotărât să-și ascută dinții, să se acopere cu hieroglife
și să secrete un exoschelet. Sau e vorba de cu totul altceva.
Cine naiba sunteți ?
Știi să ajungi în Grandage Place, Westminster ?
Mă descurc.
Numărul 8. Vino mâine, la amiază.
Asta, dacă nu vrei să-ți petreci restul vieții
trăgând în ținte de lut și înșirând minciuni.
- Măcel ! - Domnule ?
E ca un câmp de bătălie.
- Vreți totul ? - Absolut.
- Chiar și pe ea ? - Mai ales, pe ea.
Nu se cuvine. Unde e demnitatea în asta ?
O să-i redăm demnitatea când îl vom prinde pe acest monstru.
Ethan Chandler. Am venit la Sir Malcolm. Mă așteaptă.
Intrați !
Așteptați aici, vă rog.
- Nu e ce te așteptai ? - Ai pasul ușor, domnișoară.
- Sau doamnă ? - Domnișoara Vanessa Ives.
Pe aici.
- Pot să-ți ofer un ceai ? - Nu, mulțumesc.
- Deci ești ghicitoare ? - Termenul e inadecvat.
- Spiritistă ? - Dacă vrei.
Ciocănituri în masă ? Voci de pe tărâmul celălalt ?
- Nu chiar. Ești sceptic. - Nu în legătură cu toate.
- Azi-noapte, de exemplu. - Și vrei o explicație ?
Cred că ar trebui să vorbesc cu sir Malcolm.
Pot vorbi în numele lui.
Crezi că există o lume în umbre, dle Chandler ?
O semilume între ceea ce cunoaștem și lucrurile de care ne temem ?
Un loc în penumbre, rareori văzut, dar puternic resimțit.
- Crezi asta ? - Da.
Acolo am fost azi-noapte.
Un loc în care unele suflete nefericite sunt blestemate să trăiască veșnic.
Dacă crezi în blesteme, desigur.
- Ești un om înțelept, dle Chandler ? - Nu tocmai.
Un om înțelept s-ar îndepărta de casa asta
și ar face un efort susținut să uite toate cele întâmplate azi-noapte.
- N-ar privi în urmă. - Pare un avertisment.
E o invitație.
Dar dacă ești destul de neînțelept, încât să accepți ideea,
ne-ar folosi în continuare un bărbat cu priceperea ta. Un om de genul tău.
Și ce gen e acesta ?
De o mare violență și abisuri ascunse.
Îți joci rolul bine, dle Chandler, dar nu ești cine se vede.
Spune-mi despre ce e vorba.
Fiica lui sir Malcolm a fost răpită de o creatură ca cea pe care am ucis-o.
N-am bănuit că ar mai fi o alta.
Sunt multe lucruri necunoscute de descoperit.
- Care e rolul tău în toate astea ? - Rolul meu mă privește.
Am mai fost asasin plătit.
Nu mi se potrivește.
Nu-i nicio încântare să omori pentru aur.
Deci ești înțelept...
Sembene te va conduce și-ți va da banii.
Sper să te bucuri de viața de actor.
Pari făcut pentru asta.
Dar... dacă te trezești vreodată în semilumea de care am vorbit
și vrei să scapi de ea... îmi știi adresa.
- Tu de ce vrei să scapi ? - Poate de același lucru ca și tine.
Fiecare cu blestemul lui, nu-i așa ?
- Bună ziua, dle Chandler. - Dră Ives.
Înainte să pleci... Am să te mai rog un lucru. Alege o carte.
Nu așa ! Nu impulsiv, fără să cumpănești.
Lasă-le să lucreze asupra ta. Uită-te în ochii mei.
Crede...
- A fost tentat ? - Mai degrabă, intrigat.
Atunci, se va întoarce.
- Are de gând să plece din oraș. - N-o să plece. N-o să-l lăsăm.
O să am nevoie de tine peste o oră. Trebuie să ne ducem undeva.
- Unde ? - Printre lucruri fără viață.
Mamă și fiică măcelărite în mod sinistru în East End !
"Westminster Guardian" ! Numai un penny !
Ucise în Spitalfields ! Poliția se teme că Jack Spintecătorul s-a întors !
- Sir Malcolm Murray e afară. - Malcolm Murray însuși ?
Sunt extravagant de bucuros. Condu-l încoace.
Și stai drept, Felix ! Arăți ca un urangutan.
- Domnule Lyle... - Sir Malcolm ! În carne și oase !
Fotografia din cartea dumitale nu te reprezintă.
Spune-mi că ai să-mi scrii o dedicație pe ea ! Pe carte, vreau să spun.
- Și să fie ceva profund personal. - Va fi o plăcere.
Ea e dra Vanessa Ives.
Aș putea oare fi mai fermecat ? Nu cred.
Și ce te aduce în modestele cămăruțe
ale departamentului pentru antichități egiptene și asiriene ?
Deși e doar pentru egiptene. Cu asirienii nu suntem de acord, nu ?
Dar ia loc !
- Ce sunt aceștia ? - Gândaci necrofori.
Îi folosim când dizolvanții obișnuiți ar fi prea abrazivi.
Devorează carnea.
Îmi pare rău. E cam sinistru pentru cineva din afară.
Foarte exotic. De unde provin ?
- Din Waveney, în Suffolk. - Deloc exotic !
Dle Lyle, speram să mă puteți ajuta.
Am câteva hieroglife care trebuie traduse.
Nu sunt de pe un papirus. Ce sunt ?
- Un tatuaj pe un cadavru. - Cât de ieșit din comun !
Ce ai pentru mine... Scriere hieratică târzie.
A 18-a dinastie, poate ceva mai devreme. E un text funerar obișnuit.
În combinația asta ar însemna, în mare,
ceva gen "leac al sângelui" ori "transformare a sângelui".
Deși ar putea fi interpretat și ca o afurisenie:
"Blestem al sângelui".
Egiptenii erau cam zănatici în ce privește detaliile.
La ei totul e foarte metaforic.
- Mai sunt înscrisuri din astea ? - Da.
Mi-ar plăcea să le văd. Dar nu aici.
Până la urmă, British Museum nu e un loc propice pentru erudiție.
Ferească Sfântul ! Și înainte de a ne aventura pe plan profesional,
consider că e vital să dăm atenție planului social.
Trebuie să-i cunoști pe oamenii cu care lucrezi.
Din când în când, eu și soția mea dăm o serată.
Somptuoasă, desigur, căci ea e absurd de bogată.
Și vom avea o astfel de mică chermeză vinerea viitoare.
Poate că dumneata și dra Ives ați putea veni...
Chestiunea e cam urgentă.
Dumnezeule, sir Malcolm...
În ultimii 2 000 de ani, n-a mai fost nimic urgent legat de egipteni.
Și sunt îngrozitor de ocupat momentan, mă înțelegeți.
Atâtea papirusuri de tradus... Nu e un cuvânt delicios ?
Papirusuri.
Sună a delicatesă pentru băieței persani, nu-i așa ?
- Așa că ne vedem vinerea viitoare. - Cum spuneți.
Splendid ! Rămâne stabilit.
Adu și restul pozelor cu dumneata, și le vom arunca o privire.
Între noi doi.
Mi-a făcut o plăcere infinită să vă cunosc pe amândoi.
- Plăcerea e a noastră, dle Lyle. - O zi bună...
Presupun că știți sursa înscrisului.
Nu.
E din "Cartea egipteană a morților".
Faceți loc !
Țineți-vă deoparte !
Uite cât sânge ! Crezi că au suferit mult ?
Dar cum altfel ? Și fetița...
- Iar ea mai aștepta un copil. - Nu spune !
Abia începea să se vadă. Deja se gândea la un nume.
- Crezi că s-a întors Spintecătorul ? - Cine altcineva decât bătrânul Jack ?
Cel care a făcut asta să ajungă direct în iad.
Un pachet pentru dv. De la sir Malcolm Murray.
- Sir Malcolm. - Domnule doctor...
Deci... dv. sunteți exploratorul.
Am făcut o descoperire modestă sau două.
Există un munte Murray în estul Congo-ului belgian,
dacă vei trece vreodată pe-acolo.
Nu e cel mai înalt munte, dar nici cel mai mic.
Mi-am petrecut cea mai mare parte a vieții în Africa, văzând minuni.
M-am mirat când am primit biletul dv.
Păreți un om care nu-și dezvăluie secretele cu niciun preț.
- N-aveam de gând să vin. - Dar n-ai putut rezista.
Când vezi un râu, trebuie să ajungi la izvorul lui,
oricare-ar fi pericolele, oricâți camarazi ai pierde pe drum.
Trebuie să știi cum funcționează lucrurile. Trebuie să descifrezi.
- Ești veșnic nemulțumit. - Dv. sunteți nemulțumit ?
- Eu caut. - Ce ?
- Poate, același lucru ca și tine. - Eu caut adevărul.
Ești foarte tânăr. Eu am învățat demult că adevărul nu e imuabil.
- Poate că vedem știința cu alți ochi. - Crezi ?
Eu n-aș cartografia niciodată un râu sau n-aș escalada un pisc,
ca să-l măsor sau să înfig un steag în el. Nu are rost.
E doar o autopreamărire solipsistă.
Oamenii de știință care studiază planetele
caută cunoașterea astronomică de dragul ei.
Botanistul studiază diversitatea de culori a unei ferigi amazoniene.
Zoologul e prins în fascinația fără sfârșit a încolăciturilor unei năpârci.
Și pentru ce ? Cunoaștere de dragul cunoașterii ?
Exaltarea descoperirii ? Să înfigi steagul în adevăr ?
Există un singur țel demn de explorarea științifică:
străpungerea țesutului care separă viața de moarte.
Orice altceva, din străfundurile mării, până în cel mai înalt vârf de munte
de pe cea mai îndepărtată planetă e fără însemnătate.
Viață și moarte, sir Malcolm.
Pâlpâirea care le desparte,
iute ca aripa unui liliac, mai frumoasă decât orice sonet.
Ăsta e fluviul meu. Muntele meu.
Acolo am să-mi înfig steagul.
- Ai sufletul unui poet, domnule. - Și la fel de puțini bani ca un poet.
De ce ați dorit să mă vedeți, sir Malcolm ?
- Spune-mi tu. - Noaptea trecută, desigur...
Cadavrul pe care l-ați adus nu era uman.
Nu.
- Dv. l-ați omorât ? - Da.
- Mai sunt ? - Cel puțin unul.
- Și care e scopul dv. ? - Să găsesc leacul unei boli rare.
Așa că sunt în măsură să mă ofer să te angajez.
Pari un liber-cugetător care își poate imagina o lume
mai puțin constrânsă de ceea ce știm drept "adevăr".
Vă referiți la supranatural ?
Mă refer la locul în care știința și superstiția merg mână-n mână.
Un anatomist cu priceperea ta ar fi de neprețuit pentru munca mea.
Vei fi bine plătit.
Nu mă interesează să intru într-o societate ocultă a vreunui amator.
Și nici pe mine nu mă interesează să creez una !
- Pentru mine nu e un joc. - Atunci, nu vă mai jucați.
- Ce urmăriți ? - Încerc să-mi salvez fiica.
Pentru asta, aș fi gata să ucid întreaga lume.
Fii alături de mine, doctore. Și vei vedea minuni înspăimântătoare.
Și cât din lume va trebui să ucidem ?
Îți pasă ?
Mai am o singură întrebare: de ce eu ?
Fiindcă nu te-ai temut să dai pielea la o parte și să te uiți sub ea.
Mina ?
Dumnezeule... Mina !
- Nu ai nicio îndoială ? - Ea era.
- A fost o chemare ? - Nu știu.
La început, am văzut în ochii ei o nevoie imensă...
Apoi, ceva monstruos.
Adevărata mea prietenă nu ți-ar face niciun rău.
Natura noastră nu se schimbă. Doar circumstanțele.
Nu știi asta.
Nu ? Nu eu am fost cea răspunzătoare ?
Dacă eu nu încălcam hotarul, s-ar fi întâmplat ceva din toate astea ?
Nu putem schimba trecutul. Și tu, și eu vom trăi cu vina.
După tot acest timp, a venit la mine.
Am s-o găsesc.
Și am mai avut un gând când era atât de aproape de mine.
Un straniu joc al amintirii.
Mi-a venit în minte o vânătoare de lei de acum foarte mulți ani.
Înaintezi prin iarba înaltă, zărindu-ți, când și când, prada.
Umerii, coama... Îți pregătești pușca.
Nu faci un zgomot. Și, atunci, survine un moment...
Vântul își schimbă direcția, iarba nu se mai unduiește.
Leul se întoarce și te privește.
În clipa aia, îți dai seama că nu mai ești vânătorul.
Ești prada.
Fir-ar să fie !
Mă auzi ?
Numele meu... e Victor Frankenstein.
Ați urmărit serialul POVEȘTI DE GROAZĂ
Sfârșitul episodului 1
Traducerea și adaptarea ANCA RĂZUȘ - DIMANCEA