- Ahoj. - Ahoj.
V pořádku?
Jo. Pořád jsem tady.
- To je Haukurův počítač. Je… - Je tady.
Můžu ho…
Prodělal těžkou otravu. Uvedli ho do umělého spánku.
Ale bude v pořádku.
To je dobře. A…
A ostatní?
Tu oblast uzavřeli.
Zatím unikl jen plyn.
Nevíme, jestli to bude pokračovat. Jestli dojde na popel a lávu.
Díval jsem se na tvá měření.
- Tvoje zjištění jsou znepokojivá. - Ta trhlina se zvětšuje?
Víš, že musíš něco udělat. A musíš to udělat hned.
Bavíme se o varování před tsunami, které se dotkne milionů lidí.
Na různých kontinentech.
Samotná evakuace by mohla stát miliardy
a ohrozit lidské životy, pokud propukne panika.
- Co když k ničemu nedojde? - K ničemu?
Už je to tady! Dochází k tomu právě teď!
- Potřebujeme další důkazy a data. - Už to není věda, ale realita a ty…
Já rozhoduju o tom, co je realita.
Chápeš, co by nastalo, kdybychom se spletli?
Jestli zase spustíme planý poplach, lidi nám přestanou věřit.
Vůbec nechápeš, co je v sázce.
V roce 2004 mi bylo deset.
S rodinou jsme trávili Vánoce v Thajsku.
Zažilas tsunami?
Já jsem…
Rodiče mě s mým malým bráchou vynesli na malou stříšku
a sami se jí snažili držet.
Ale ta hnědá, špinavá voda měla takovou sílu,
že je strhla s sebou. Před našima očima.
Álvaro, zničilo nám to život.
- To mě mrzí. - Bez varování.
Ta vlna prostě udeřila.
Kdyby je někdo varoval, kdyby o tom věděli, mohli tu dneska být.
Jde o hodiny.
Musíš o tom dát lidem vědět a nechat je rozhodnout, co chtějí dělat.
Prosím.
Od roku 1949 je klidný a tichý ostrov La Palma časovanou bombou.
Během erupce v roce 1949 došlo k sérii velmi silných zemětřesení
a podél hřebene sopky se vytvořila zlomová linie.
Bavíme se o celém úbočí hory,
které se v jednom celku sesune do oceánu.
Zdá se, že sesuv už se blíží.
Zásadní otázkou není, jestli k tomu dojde, ale kdy k tomu dojde.
- Ahoj. Kde jseš? - Ahoj.
No ale… Kde jseš ty?
Pozoruju želvy.
Odplouvají z ostrova.
- Eriku. - Někdo tvrdí, že je to kvůli tomu plynu.
- Víš o tom něco? - Eriku, můžeš prosím…
Můžeme se sejít doma? Potřebuju s tebou mluvit.
- Jo. O čem? - Je to důležité. Můžeš prostě…
- Dobře. - Tak jo, dobře.
Bereš si tu levou.
Vždycky.
Vzpomněla jsem si, že mám něco podobného.
Jo?
Jsem napnutá.
Dobře. Takže…
Když mě někdo pozve někam, kam vážně moc chci,
tak nejdu.
A proč?
To nevím.
Já jsem Charlotte. Říkají mi Charlie.
Sara.
Těší mě.
Moc.
Tak…
Budete večer zase hrát? Jestli jo, tak můžu.
Dej mi mobil.
- Co? - Mobil.
Jo, dobře.
Tak. A jsme kámošky. Můžeme si zavolat.
Dobře!
Dám ti vědět, když půjdeme.
Tak jo.
Sranda! Bude sranda!
Aspoň to tak vypadá.
Viděla jsem to video, co jste včera dali na Snap Map.
Kdo ho tam dal? Ukážeš mi ho?
Jo.
- Tady. - Připravená na podání? Tak pojď.
Jo! Wow!
Didriku!
- Proč kurva postuješ videa se mnou? - Co?
Jseš hluchej?
- Cože? - Říkala jsem žádný nahrávky!
Prosím tě!
Nesměj se. Smaž to! Okamžitě.
- Tos práskla ty? - Prostě to smaž, jo?
- Dobře. - Do hajzlu…
Nemůžeš mě aspoň jednou poslouchat?
Tak.
Do prdele, vážně…
Jste všichni idioti!
- Mám toho tady víc. - Ale… do prdele!
Aspoň jednou mě poslouchej!
- Jsme tam akorát na pláži. - Smaž to! Znáš přece moji mámu…
- Ty… - Ne…
- Álvaro. - Starostko.
Co o té emisi plynu víte?
Kvůli tomu plynu tady nejsme.
Při výbuchu sopky se hora může rozštěpit
a pak by hrozil sesuv půdy a vznik tsunami.
Neříkejte mi, že chcete znova probírat tohle.
Prosím vás, řekněte, že je mimo.
Ta trhlina je dlouhá několik metrů
a prochází dolů skrz celou horu.
Objevila ji včera.
Ano. Zatímco tu mluvíme, ta hora se pomalu rozpadá.
A nakolik jste si tím jistí?
Je to vážné. Máme důvodné podezření, že čelíme zásadní katastrofě.
- Důvodné podezření? - Ano.
- Takže to nevíte? - Nemůžeme mít 100% jistotu.
Je to příroda, ne matematika.
Když jste to prohlásil minule, ostrov opustily tisíce lidí.
- Myslíte, že jsem zapomněl? - Bezdůvodně! Málem mě to stálo místo.
- Mrzí mě to, ale… - Ne, nemrzí.
- Víte, co se stane, když nezareagujete? - Marie.
Podívejte. Musíme sjednat schůzku se zástupci vlády.
Do té doby veřejně nic neprohlásím.
Ale musím s nimi mluvit.
Možná hrozí vážné nebezpečí.
Ahoj!
Ahoj. Kde je Sara?
- Myslím, že šla na pokoj. - Aha.
Říkal jsem si, že zajedu pro auto.
Co udělat to, cos navrhovala?
Co?
Můžeme si vyjet na túru do hor.
Měl by tam být krásný výhled.
A můžeme si prohlédnout ty designové hotýlky.
Tak jo.
- Uděláme to. - Tak jo.
Mají tu vynikající lívance se sirupem.
Snad tu mají i defibrilátor.
Co máte dneska v plánu?
Zrovna si říkáme, že bychom mohli vyrazit do hor.
Na to můžete zapomenout.
Jo?
Jo, unikl tam nějaký plyn a bůhvíco…
Prý u toho zemřelo několik lidí.
- Ne… - Zavřeli to tam.
- Fakt? - Jo.
Ještě že jsme toho kluka včera našli.
Byl jsi úplně bez sebe.
To jo, ale…
- Chápu to. - Jo.
Ty proudy v tý vodě nejsou prdel. Lepší je si s nima nezahrávat, jsou silný.
Uvidíme se pak, Arnte. Musíme…
- Dobře to dopadlo. - …dojíst.
- Jo. - Jo.
Nechceš si jít na balkon kreslit?
Tak běž.
Tak.
Včera jsme tam seděli, ptala jsem se, jak jste se měli,
a ty: „Skvěle, Tobias byl celou dobu v bazénu.“
A Tobias se přitom ztratil na pláži. Proč jsi mi to neřekl?
Chtěli jsme si užít večer, jasný?
Kdybych ti to řekl, tak bych to zkazil.
Tak jsi mi radši lhal?
Ty lžeš i sám sobě!
- Prosím tě. - Ne, je to tak.
Přestal jsi chodit k doktorce, protože víš, co by ti řekla.
Odmítáš se změnit!
Prokristapána!
Ne, ale… Kolik už jsem navrhla věcí,
abychom společně získali nový náhled na věc?
- Ignoruješ všechny kurzy, co navrhnu. - Kurzy?
Měli jsme dohodu!
Že zapracujeme na vzájemném sblížení
a že tu se mnou budeš podnikat víc věcí. A ty co?
Pivo, steaky, bazén!
Nechápu, že si na mě stěžuješ.
Celý podzim jsem se staral o Tobiase, abys měla čas vybudovat si „lepší já“.
A čím se mi odvděčíš?
Jen co přijedeme, začneš flirtovat s nějakým Španělem!
A na mě zbydou jen stížnosti.
Hotel není dost dobrej, pláž není dost dobrá,
já už nejsem dost dobrej. Všechno špatně. Pořád!
Opovrhuješ naším životem. Jako by ses za něj styděla.
Já jsem se nezměnil. Jsem pořád stejnej. Jo!
Jak si pořád honíš ego, to…
- Honím ego? - …všechno ničí!
Ale hovno.
Já jsem za ty děti zodpovědná celejch 17 let!
A ty sis do prdele ani nevšiml, že Tobias potřebuje pomoc.
A teď pro něj mám konečně dobrej systém
a poprvé za roky mám trošičku času všimnout si, jak se vůbec cítím uvnitř.
Zodpovědná 17 let?
Ale vidíš svoji dceru? Všímáš si jí?
Všimla sis, že víkend co víkend sedí doma a uvadá?
Ne. Není na tom dobře!
Asi bys měl jít.
Jdi a dej si vázu piva.
- Ahoj. - Půjdeme plavat?
Jo. Běž si vzít plavky.
Jennifer?
Pojďme prostě…
Ty…
Proč pláčeš?
To znamená ani slovo.
Dobrý.
Máš brýle?
Výborně.
Zaplaveme si.
Mluvil jsem s ministerstvem životního prostředí v Madridu.
Berou to velmi vážně.
Máme jim o té situaci co nejdřív poslat zprávu.
-A když se něco stane? Musíme… - Jinak to nejde.
Anno, zanalyzuj ta včerejší data. A ať všichni, kdo mohou, sledují tu horu.
Jasně. Marie, přišel tvůj bratr.
Jo.
Ahoj!
Ahoj! Kam jsi zmizela? Jsi v pohodě?
Jo. Akorát… Pořád je strašně práce, takže…
Přemýšlela jsem a…
Chci říct… Asi bude nejlepší, když odjedeš domů, do Norska.
Zajdu dovnitř a koupím ti letenku.
Jo, ale proč? Proč bych měl…
- Co mi tím chceš říct? - Jenom že…
Neustále pracuju, takže nemám čas na tebe dohlížet.
Takže bys asi měl jet domů a dát si život do pořádku sám.
Do pořádku… Zato tvůj život je super.
- Dobrý. - Myslíš, že tě v noci neslyším?
Slyším ty noční můry. Nemáš kamarády.
- Nemáš kluka. - Aspoň jsem tu pro tebe. Jsem tady.
To ty ses nesnažil dát se dohromady a být tu pro mě
nebo si aspoň říct: „Jak se má Marie?“
- Jo, ale… - Jo.
A pak přijedeš a čekáš, že budeš žít z mých peněz
a že ti budu připomínat, kdy máš jít za psychiatrem.
Musím se radovat, když jsi šťastnej, protože se strašně bojím,
že spadneš do deprese a uděláš blbost.
- Tohle není dobrý… - Myslíš jenom na sebe.
Vymlouváš se na naše trauma, abys mohl na všechno srát.
Jestli mě ve svým životě nechceš, tak mě tam mít nemusíš.
Eriku! Omlouvám se.
Tak jsem to nemyslela. Vyznělo to úplně špatně.
Prosím tě, slib mi, že okamžitě odletíš do Norska.
Proč?
Marie?
Možná přijde tsunami.
Použiješ cokoli, aby ses mě zbavila.
- Jseš ujetá! - Ne, já vím.
Vím, že to tak zní, ale prosím tě, věř mi!
Eriku!
Kurva.
- Co je? - To musíš vidět.
Otřesy.
Vznikají hluboko. Jsme na ně zvyklí, dochází k nim pořád.
Ale teď najednou pronikají čím dál výš.
Ale koukej, teplota je pořád dost nízká.
Takže jde o popel.
Možná dojde k erupci.
Marie, zkontroluj prosím monitoring trhliny.
Dobře.
Jo, pořád se rozšiřuje. Pomalým tempem.
Erupce může tu trhlinu rozervat.
Ministerstvo zahraničí. Jak vám mohu pomoci?
Takže jste ztratil pas v Římě?
Takže jste včera byli v klubu a kamarád se nevrátil na hotel?
Žádná policie na světě nebude hledat pětadvacetiletého Nora,
pokud není nezvěstný aspoň tři dny. Jestli…
Jestli nepřijde do zítřka, zavolejte.
Dobře. Nashle.
- Co to bylo, Jensi? - Víš o pauze na oběd?
Máš pusu od majonézy. A zkus se převlíknout.
Vypadáš jako po čtyřdenním vandru bez sprchy.
Jasně.
Promiň.
Ne, díky! Sezení u něj mě přivádí k šílenství.
Takže…
Budeš přes Vánoce taky pracovat?
- Jo. - Máš strašně směn.
Spousta lidí má děti a tak, takže jsem si říkal, že to vezmu.
No jo. Vždycky to odskáčeme my svobodní.
Zdám se ti svobodný?
Víš, musím jít zavolat jednomu Norovi
v Číně.
Ano, Jens Uvdal.
Ahoj, strejdo Jensi. Tady je Sara.
Ahoj, Saro!
Ahoj, jsem rád, že voláš. Jak je na Kanárech?
Podívej, potřebovala bych půjčit peníze.
Aha, ale…
Proč?
Protože… je potřebuju.
Vždycky jsi mi kupoval různé věci, tak jsem si říkala…
Voláš, protože Jennifer ti je nedá. Musíš mi říct, na co je chceš.
Máma s Fredrikem se hádají.
A…
Já už to nezvládám.
A tak jsem si koupila letenku do Madridu.
Ale nemám na to, abych se odtamtud dostala domů, takže…
Saro, na to zapomeň.
Nikam nepoletíš.
- Zavolám Jennifer a nějak to… - Ne!
Tak já prostě…
Odletím do Madridu a potom…
- Nějak to vymyslím sama. Tak… - Saro, počkej!
Brzy budeme vzlétat, tak se prosím usaďte a připoutejte se.
Příruční zavazadlo uložte pod sedadlo nebo do úložného prostoru.
Kouření je na tomto téměř tříhodinovém letu zakázáno.
Nástup dokončen.
OMLOUVÁM SE ZA DNEŠNÍ RÁNO. FAKT MĚ TO MRZÍ.
MOC SE MI TOTIŽ ZAMLOUVÁŠ. CHARLIE
STRÝČEK JENS
ODMÍTNOUT
Otřesy jsou čím dál častější a hodně vysoko.
Každou chvíli to vybuchne, Álvaro.
Zavolej řízení letového provozu. Ať zastaví všechny lety sem i ven.
Popel by zničil motory a letadla by havarovala.
Volám věž La Palma. Echo zulu zulu 755 na ranveji 36, připraveno ke vzletu.
Echo zulu zulu 755.
Vzlet z ranveje 36 povolen.
Jestli se bude cachtat ještě víc, narostou mu žábry.
To je život.
Slyšels, že doma jsou dva stupně a sněhová břečka?
Ne, ne, Vánoce už nejsou, co bývaly.
- Ne? - Asi to bude tou klimatickou změnou.
Ale tady je krásně. Takže to má i světlou stránku.
No ty vole!
Zachovejte prosím klid.
Jedná se jen o únik popela. Není důvod k obavám.
Tobiasi! Pojď ven. Půjdeme nahoru.
Echo zulu zulu 755, přerušte vzlet.
Cože? Prosím?
Echo zulu zulu 755, opakuji, přerušte vzlet.
Nevystačí nám ranvej.
Echo zulu zulu 755. Nevystačí nám ranvej. Opakuji…
Máte před sebou oblak popela. Přerušte vzlet.
Echo zulu zulu 755. Je příliš pozdě. Jsme ve vzduchu.
JENS ZMEŠKANÝ HOVOR
Fredriku.
- Volal Jens. Sara odjela na letiště. - Cože?
Víš to jistě?
Její pas zmizel a nezvedá telefon.
Má ho vypnutý a její letadlo právě odlétá do Madridu.
Do Madridu? Co to… V tomhle přece letadlům nepovolí vzlet.
Ne.
Myslíš…
- Musíme na letiště. - Jo.
- Jdi pro klíčky. Obstarám Tobiase. - Jo. Kurva!
Arnte? Musíš pohlídat Tobiase.
Kontaktujte Madrid. A spojte mě s Ústavem.
- Hned. - Ano.
Státní příslušnost cestujících zatím není známá,
ale vzhledem k tomu, že La Palma je oblíbenou destinací,
má se za to, že mezi oběťmi jsou i turisté.
Veškerá letecká doprava na ostrově byla zastavena.
Zranění jsou v místní nemocnici.
Španělské úřady zatím nepodaly zprávy o počtu obětí a zraněných…
Co se děje?
Před pár minutami spadlo letadlo.
Na Kanárských ostrovech. V La Palmě.
Let do Madridu.
Co je?
- Co? - Spadlo to letadlo do Madridu.
Ty, co přežili, převážejí do místní nemocnice.
Pojedeme radši tam?
- Jedeme. - Jo.
Zkus zavolat znova.
Dělej, Saro.
Ne, padá to do hlasovky.
Zkoušej to dál.
Saro? Ne, to není ona.
Tak tady?
Tudy.
Je to Sara?
Promiňte! Potřebuju vědět, jestli je to dcera.
Jste z letadla?
Ne, ale operují tam nějakou ženu.
- Sara Uvdalová! - Musíte jít.
- Jen zjistěte, jestli je to ona. - Pusťte mě. Prosím vás!
Ale my potřebujeme odpovědi.
- Naše dcera… - Chápu…
- Pojďte se mnou. - Musíte mít nějaký seznam!
Ne, ale moje dcera…
Potřebuju to vědět!
Jen chci vědět, jestli je to dcera!
Otázkou není, jestli k tomu dojde.
Ale kdy k tomu dojde.
Můžou to být dny. Můžou to být týdny.
Prosím vás, pane ministře. Není žádné pro a proti.
Jediná otázka, co by vás měla zajímat, je kolik životů lze zachránit.
Ale jedná se jen o popel a to už jsme tu měli.
Ta trhlina se zvětšuje, zatímco tu mluvíme.
Evakuace také ohrožuje lidské životy.
Chci jistotu.
Jestli po úniku popela bude následovat láva,
půjde o hodiny.
Pak se do moře svalí kus horniny o velikosti Manhattanu.
A následky…
Nemůžeme lidi varovat jen tak bez příprav. Vypukne chaos.
Ale prosím. Udělejte něco.
A to hned.
Začneme s přípravami.
Dneska jsem obvolal rodinu.
Odplouvají z La Palmy na lodi.
Měly byste udělat to samé.
Cože?
Jak jako?
Letiště je uzavřené, ale trajekty jsou v provozu.
A z Tenerife létají letadla.
Ale…
Já zůstanu déle a budu sledovat situaci.
Nemůžeme tě tu nechat.
- Anno! - Álvar…
Už jsem se rozhodl.
Odjeď.
Najdi bratra.
A vypadněte odsud.
Tohle by nikdo dvakrát prožít neměl.
Haló!
Eriku?
Eriku!
Eriku?
- Dovolali jste se Erikovi… - Kurva…
Tohle je seznam cestujících na palubě letadla.
U těch, kteří jsou tady v nemocnici, je znamínko.
Zbytek pohřešujeme.
SEZNAM CESTUJÍCÍCH
UVDALOVÁ SARA
Jak pohřešujete?
Byli v přední části letadla.
Tam, kde to vybuchlo.
Rozumíte?
Ne. Nemůže to být chyba? Můžete to prosím ještě zkontrolovat?
Jestli se pohřešují, půjdeme k letadlu…
Ne, to nejde.
Ale…
Asi byste měli jít domů.
- Nebo do hotelu. - Ale…
Ozvu se vám, jakmile získám další informace.
Mrzí mě to.
Nikdy jsme nebyli tak hluboko v oceánu, abychom věděli, co tam je.
Ale to určitě víš.
Já se mořských příšer nikdy nebál.
Kde…
Ahoj.
Už víš víc?
Je v bezpečí.
Vystoupila z letadla.
Bylo to nedorozumění. O moc víc nevím.
- To je dobře. - Jo.
Nejdůležitější je, že je v pořádku, a… Jo…
Jo.
Potřebuješ si promluvit?
Ne. Ne…
Ne, jenom… Jenom se potřebuju prospat.
Zítra brzo ráno mám další směnu.
Dobře.
Spi dobře.
Klouže to!
Ahoj.
Omlouvám se za dnešní ráno.
Akorát…
Máma s tátou neví, že jsem tu.
Tak to není moudrý ukazovat se na Snap Mapu.
Nemůžu Vánoce s nima vystát.
Chtěla jsem pryč.
Ale ty lidi, se kterýma tu jsem, taky moc neznám.
Prostě jsem se k nim přidala.
Slyšelas o tom letadle, co spadlo?
Byla jsem na palubě.
Cože? Děláš si srandu?
Vystoupila jsem.
A proč jsi vystoupila?
Kvůli té tvojí zprávě.
Vážně?
Dobrý?
Jo.
Chyběls mi.
Když jsem zjistila, že to letadlo havarovalo
a že jsem v něm měla být, došlo mi…
že můžu kdykoli umřít.
A tak se musím zbavit
pocitu, že musím mít všechno pod kontrolou, a…
Musím se přestat tolik bát a musím přestat…
odsouvat věci.
Jaký třeba?
Líbíš se mi.
A říkala jsem si, jestli se líbím já tobě.
Tamtím způsobem.
Nebo jestli jsem blbá a jenom jsem to celé špatně pochopila.
Ahoj! Kde jsi?
Dobře.
Přijdu tam. Nikam nechoď, jo?
Je namol a nechce platit. Ať mi táhne z očí.
Měl jsem jednu blbou skleničku. Už jdu do prdele.
Hej! Ne! Eriku!
- Ustupte. - Já ho odvedu. Prosím. Ne.
Jsem jeho sestra. Bere prášky. Prosím!
- Ne, dejte mi ho. Tímhle mu nepomůžete. - Prosím, ustupte.
- Eriku! - Slečno!
- Omlouvám se! - Pojedete s námi.
Co to děláte? Ne, prosím!
- Pusťte ji. - Ustupte.
- Marie! - Eriku, vypadni z ostrova, jo?
Přijedu za tebou. Hlavně odsud zmiz!
Eriku!
Překlad titulků: Kristýna Wanková