La Palma je nejzápadnější z Kanárských ostrovů.
A taky nekrásnější.
-To se povedlo. Líbí? -A proto, proto se mu
Ne! Tahleta ne. Vyfoť to znova.
Říká "La Isla Bonita".
Měli jsme tu pár velkých sopečných výbuchů. Ve čtyřicátým devátým,
sedmdesátým prvním a naposledy v roce dva tisíce dvacet jedna.
Ne! Ztratila jsem jednu náušnici? Jo? Vážně? Kde je?
A teď a teď si tu na pláži Bonita zaplaveme.
Co vy na to?
Nech toho, prosím.
S trochou flirtování nám dá plavbu zadarmo.
Jo, ale je ti jasný, že se s tebou bude chtít vyspat.
To bude. Bude myslet, že si ho chceš vzít.
Tak jdeme na to? Kdo chce, může jít.
Nebude si myslet, že se chci vdávat, jen pro to,
Ale jo, že se chceš přestěhovat a mít deset dětí.
Že se usmívám.
A co když to udělám? Pořídím si s kapitánem deset prcků a přestěhuju se sem.
-Budu tam první! -Chci najít tu náušnici.
Je tady opravdu neskutečná voda.
Ido?
-Co se děje? -Ido!
Ido!! Ido!
Ido!
Musíme hned pryč!
Nenenenene! Dost! Ne! Kamarádka je pod lodí.
Musíme, musíme pryč!
Zastavte loď!
Poklidný ostrov La Palma je už od roku devatenáct
set čtyřicet devět časovaná bomba.
Sopečný výbuch v roce 1949 provázela řada silných zemětřesení
a podél svahů vulkánu se vytvořila zlomová linie.
Celé úbočí hory se tak v jednom masivu začalo sunout směrem k oceánu.
Zdá se, že se už velmi brzy zhroutí.
Zásadní otázkou není, jestli se zhroutí, ale kdy.
Tak. Bezva.
-Gracias. -Veselé vánoce!
Veselé vánoce!
Půjdem plavat?
Za chvilku, nejdřív se musíme ubytovat. Pojď. Pojď, pojď.
-Stejnej umělej vánoční stromek. -Fakt jo? No vážně. Jo, jo, jo, je
to ten samej, to mám radost. Paráda.
Jo.
Ne!
Tady jste, to jsme rádi. Veselý vánoce.
Ale…
Kohopak tu máme? Loni jsi byla takhle velká a
teď je z tebe dospělá slečna.
A co se to stalo s tebou?
-Jen jsem tak trochu cvičila. -Jako by si Frederik pořídil novou babu.
No jo, tak jo. Takže určitě, určitě se tu uvidíme, no á…
Jo.
Hezky si to užívejte.
-Jo, dáme řeč. Měj se! -Jasně! Nashle!
Zdravím!
Dobrý den.
Vítejte u nás v hotelu.
Mockrát díky. Jezdíme sem pokaždé na Vánoce už sedm let.
Tuken tak. Tuken tak.
Skoro.
A už jste… Auto z půjčovny mělo být na letišti.
Z půjčovny?
Jo, José se o to staral.
Pronájem auta vám zařídit můžu.
Vážně? Skvěle. Nový José.
Ano?
Jo! Supr.
Hezkou dovolenou.
Děkujem.
Jestli se teda spaní s dětma v jednom pokoji dá říkat dovolená.
Spiš vojenský cvičení.
Jo.
-Jo. -A máme tu takovou věc, víte?
Možná bych vám mohl nabídnout třeba apartmán.
Apartmán?
Ano. Výjimečný apartmán pro výjimečnou paní.
Je to tady na konci chodby a nahoře.
Tak dobře!
Co?
Je to ten samej?
Ne, to není, Tobiasi, pojď za mnou, pojď se podívat.
Trošku si to tu prohlídneme.
Je tu veliký stůl, můžeš si na něm kreslit, co?
„Výjimečný pokoj”…
„Pro výjimečnou paní”.
Ale no tak, byl jen zdvořilej.
-Jojojo. -Ty jo!
To je pecka.
No, já tu hotelovou kartu klidně vrátím, jestli tu nechceš být.
A! Ani nápad.
Oh, bikiny?
Možná to přeháním?
Ne! Ne, to je super, dlouho's je neměla.
-Jo. -Skvělý.
Výjimečný bikiny. Pro výjimečnou paní.
Pro velmi výjimečnou paní.
-Nesmeky? To si táta vozí k moři! -Jo.
-Zůstaly mi v batohu. A tenhle krém. -To snad ne!
Tobiasovy prášky mám naštěstí na starosti já.
Jo, ještě že tak.
Tohle jsem tady našla.
Ukaž.
Dáme si závod, stihnem to do bazénu do tří minut?
Zvládnem to? Tak jo.
Když to zvládneš do tří minut, táta ti koupí zmrzlinu.
GEOLOGICKÝ ÚSTAV LA PALMA
-Dobré ráno. -Ahoj.
-Dobré ráno. -Hezké ráno.
Včera jsme tu měli sérii otřesů.
-Čau! -Ano, vycházely ze středu hory a
-dosahovaly až k západnímu pobřeží. -Ahoj.
Hola, chica.
Už delší dobu jsme tu žádnou aktivitu neměli, že?
Haukure, můžeš na to mrknout?
Jasně.
Dobrej.
DENÍK LA PALMA
Kde byla ta zemětřesení, o kterých jsi mluvila?
Na jihovýchodním pobřeží La Palma.
Na pláži Bonita. Pročpak?
TRAGICKÁ NEHODA NA TURISTICKÉ LODI S PODMOŘSKÝM VÝHLEDEM
Něco se děje?
Alvaro.
Je nějakej problém?
Ne.
Haukure?
No?
Ten měřicí přístroj, kterýs mi pomáhal instalovat.
Ten byl novej, ne?
No jasně. Nejnovější.
Určitě?
Tak mluv, co se tu děje?
No jen… Vypadá to, jako by vypadl, to měření je ze včerejška.
To je divný.
Jo. Nic se neděje.
Přístrojem to nebude, ten je tip ťop, důkladně jsem ho prohlídl.
Jasně.
Můžeš za to ty.
-Já? -Jo.
-Jasně. -Udělalas chybu.
Jistě.
Už zas.
Jo. Jdem to zkontrolovat?
Sopečný turisti.
Hahá, jo.
Dáme spolu večer pivo a šipky?
Dneska?
No jo.
No, minule jsem skončila poslední, tak nemám co ztratit.
Máš talent, já ho tam vidím.
Talent?
Stejně ale musím za bráchou, potřebuje mě víc než ty. Tak pojď.
Neříkalas, že už mu je líp?
No, furt má ale manický fáze. Samý nový projekty.
Tak co přesně v tý jeskyni zkoumáš?
No…
Chtěla jsem zjistit,
jestli změny objemu spodní vody indikujou změny fyzikálních parametrů hory.
Aha.
Jakože spodní voda ovlivňuje stabilitu hory?
Jo.
Vysílač tu je, ale…
Co si myslíš?
Vypadá v pohodě.
Jo?
-Jo. -Určitě?
Zkontroluju ho, ale bude v pohodě. Jak hluboko v jeskyni máš ten měřič?
No, pár stovek metrů.
Tohle je fajn.
Jo?
Vypadá dobře.
Tak jo.
Jdeme dál.
Dávej bacha.
Jo.
Dobrý?
Jen nemám rád stísněný prostory a…
ta blbá helma je mi malá.
A ty na mě neustále mluvíš jak svahilsky.
Jak to myslíš?
S bramboru f krku.
Co je?
Posledně tu voda netekla.
Otestuju ji.
Podržíš to?
Dík.
Ty vole.
Do prdele.
Musíme zkontrolovat kvalitu vzduchu. Pomůžeš mi?
Co?
Je tu mimořádně vysoká koncentrace uhlovodíku.
Nás to nijak neohrozí, ale…
musela se zvýšit teprve nedávno, jinak by přežili.
Jdi pomalu.
Ne, ne, ne, ne, ne!
Do prdele.
Na začátku doktorátu zničím drahý zařízení?
Do háje.
Marie?
Co?
Tohle tu minule nebylo.
No ne! Včera tady ztroskotala turistická loď.
Co?
Umřely dvě Norky. Hele.
Uf, no. Můžeme to probrat, ale radši až bude Tobias v posteli.
Víš co, s tátou jsme si říkali, že bysme mohli ostrov víc prozkoumat.
Jo.
Napadlo nás, že můžeme třeba vylézt na tu horu.
Kdy bychom to podnikli?
Nemusíme hned. Můžem se tady nejdřív zabydlet.
Jo, ale to jsi říkal vždycky. Přece jsme se dohodli.
Jo. A už nám nesou jídlo. Fajn. Gracias.
Á! Díky.
No ne! Vypadá to báječně!
Páni, moc hezký.
Je španělský pivo lepší, nebo jen chutná líp,
protože jsme ve Španělsku?
Tobiasi?
Nevypadá to jako na fotce.
Napravíme to.
Tak. A co takhle?
Super!
První známky toho, že je nějaká sopka aktivní,
jsou zemětřesení a plyn.
Jedovatý plyn.
Jako by vlastně říkala: „Zrovna jsem se probudila.
Já jsem vzhůru.“
A pak začne chrlit popel. Spoustu popela.
A popel připomíná…
padající černý sníh.
A občas, ale ne vždycky, teče láva.
Opakujte po mně:
Plyn.
Popel.
A láva.
Nikam nechoďte, hned jsem tu.
Celá tahle puklina tam ještě před týdnem nebyla.
A mrtví netopýři. Naměřil jsem vysokou koncentraci
oxidu uhličitého a siřičitého.
Něco se tam muselo stát.
Období deště se prodlužují a jsou čím dál silnější.
Teplota díky klimatickým změnám stoupá…
jako oblačné vrstvy, což značí, že v horách víc prší.
A veškerá ta voda snižuje napětí mezi vrstvami horniny.
-Proto ta puklina. -Hory se pohybujou v jednom
kuse. A ty plyny, o kterých mluvíte…
Haukure. Dobře víte,
že v sopečných oblastech se
vyskytují plynové kapsy.
Jenomže v jeskyni se otevřela celá nová průrva!
Kdo ví, co může způsobit? Zemětřesení? Sesuvy půdy a…
To by snad stačilo!
Mluvíte o klimatických změnách, průrvách a horách na pochodu?
A to vše jste zjistila za měsíc?
Chcete dokončit doktorát a stát se úspěšnou hydroložkou?
Samozřejmě.
Tak přestaňte přizpůsobovat skutečnost teoriím.
Je to obráceně. A počítejte, že vám to potrvá roky,
možná i zbytek života.
Zamakejte na tom, a pak si můžem promluvit.
Pojď, něco ti ukážu.
-Antonio? -Ano?
Zdravím, tady je Alvaro Pérez.
Alvaro. Dlouho jste se neozval.
Promiňte, ale přejdu k věci.
Vy jste určitě pitval ty lidi, kteří včera zemřeli v tom člunu, že?
V tom ztroskotaném…
No, posledního přivezli před půl hodinou.
Začneme dneska. Proč se ptáte?
Chci vás požádat o to, abyste mi zavolal, až s tím skončíte.
Rád bych se o tom dozvěděl víc.
Dobře, dobře. Zavolám vám, ano.
Jak víš, ve čtyřicátým devátým tu měli výbuch.
Vytvořila se přitom propast několik kilometrů
dlouhá. A dá se v ní chodit.
Dobře. A?
No. A před dvaceti lety přišli britští vědci s teorií,
že při dalším výbuchu by se mohl celej ten horskej svah zhroutit do moře.
Mluvíme tu o pěti stech kubickejch kilometrech skály.
Je to velký jako… Manhattan.
Jestli to spadne do moře, tak…
To vyvolá tsunami.
Jo.
No, a tsunami tu není zrovna populární téma.
Ale Haukure, vždyť teď je v tý hoře mnohem víc podzemní vody, než bylo dřív.
-Takže… -Hej, hej, hej, hej, na to
přece nemáš žádný důkazy.
Lidi mají právo to vědět.
Vědět? Vědět co? Vědět, že se něco může stát?
Posaď se, prosím.
Koukni.
-Lidi maj právo to vědět. -Děkuju.
Přesně to si Alvaro myslel při výbuchu v roce dvacet jedna.
Vážně?
Jo.
Tehdy… to zveřejnil.
Prohlásil, že je nebezpečí, že se hora zhroutí.
Vyvolalo to rozruch. Málem ho vyhodili.
Takže do toho znova nepůjde.
Dokud nebude mít tu tsunami přímo před nosem.
No, tenkrát se spletl. Ne?
Spletl?
Spletl, nespletl, kdo ví?
Aby se to stalo, skutečně stalo, muselo by se protnou moc faktorů!
Víš, musela by to bejt dokonalá bouře.
A ta teorie se navíc možná mýlí.
Haukure?
No?
Jak velká by byla?
Jak velká co?
Tsunami.
Mrkni na YouTube.
V roce čtyřicet devět se podél vrcholu sopky vytvořila zlomová linie.
Tato geologická průrva by jednoho dne mohla
způsobit opravdu obrovskou tsunami.
Během dvaceti či třiceti minut by se od ostrova La Palma začaly valit vlny a
vydaly se na dlouhou cestu přes Atlantik.
S katastrofickými následky.
Ahoj!
Co to děláš?
Co? Ty jo. Ty jako fakt vaříš?
Jo!
Páni!
Jsi v pohodě?
Moc práce.
Říkám to pořád, děláš v jednom kuse. No?
-To není pravda. -Vidíš to? Jíš jenom instantní nudle.
To taky není pravda.
Je to pravda.
Ne!
Jestli to takhle půjde dál, dostaneš kurděje.
Fascinuje mě, že víš, co se vůbec v kuchyni dělá,
byla jsem přesvědčená, že o tom nemáš šajna.
Nó, za tohle dostanu jedničku, až zas půjdu k psychologovi.
Jo! Hele, hele, hele, teď jsem si vzpomněl. Pojď sem.
No pojď. Dělej, tohleto musíš vidět, něco ti ukážu.
Jo.
Mohl by sis aspoň ustlat.
Jo, jo, jo, ale mrkni na tohle.
Hele! Našel jsem novej potapěčskej projekt.
Tohle je chatovací skupina o želvách. Píšou tu o La Palmě.
Děje se tu něco zvláštního. Jako by se houfovaly a někdo to poustnul.
Co lidi říkaj?
Většinu z nich fascinuje to,
že se želvy najednou shromažďujou a míří stejným směrem. To normálně nedělají.
Ale já teď musím ven. Chtěl bych koupit nějakou zeleninu,
jestli máš chuť na… dobrou večeři.
Jo.
Paráda! Dobře, no, a můžu si od tebe půjčit prachy?
Jo, jasně že.
Kolik potřebuješ?
No, tak stovku? V pohodě?
-Chceš sto euro na zeleninu? -Jo. No, víš, dlužím majiteli toho
člunu za pár plaveb. Hned jak se vrátím do Norska, najdu si práci. Ale
slibuju, že ti to pak všechno vrátím.
No, tak dobře.
Utrácíš všechny moje prachy…
Dík! Tak zatím!
Popáleniny?
Plyn.
Plyn?
Byl extrémně horký.
V plicích jsme našli smrtelné dávky oxidu uhličitého a taky siřičitého.
Voda se musela ohřát natolik, že sklo na dně lodi jednoduše popraskalo.
Děkuju ti. Máš to u mě.
Alvaro, co jsme se učili jako děti?
Plyn, popel, láva.
Mám si dělat starosti?
Ne. Nemusíš.
Ahoj!
Ahoj! Pojď ke mně.
No. Chtěla jsem si jít zaběhat, ale možná bys radši vyrazil na procházku?
No, už jsem si objednal. Gracias. Tady. Tak…
Počkej, tak já půjdu.
To je fajn.
Jen to… Takže hned to bude.
To teda není sklenka piva. To je váza.
Mám na tu procházku jít sama?
To bude lepší.
Půjdu s tebou zítra. Pošli aspoň fotky!
Tak to asi nevyjde, protože s sebou nemám mobil.
Co je s tvým bráchou? Promiň, nechtěla jsem tě vyděsit, jen…
Co jste dělali s tím jídlem?
No, von nechce jíst jídlo, který nevypadá jako na fotce.
Fakt, jo?
Jo, von je totiž na spektru. Má takovejch věcí víc.
Aha!
Tak jo. To máme všichni.
Já například musím jít doleva, když si můžu vybrat.
Třeba když mám dva výtahy, radši čekám na ten levej,
i když je pravej volnej.
Jo.
Trochu mě to štve, ale za to mě nezavřou.
Zatím.
Jdeme si s pár lidma trochu zahrát volejbal.
Je nás ale jen pět. Chcem šestýho. Půjdeš?
To… To by bylo super. Já ale musím, musím hlídat bráchu.
Přijď, kdyby sis to rozmyslela.
Jo.
No, a já budu muset hrát nalevo.
Tak jo!
Co chtěla?
Co?
Ta holka?
Jo to! No, oni si sháněj někoho na volejbal.
A proč nejdeš?
Musím hlídat Tobiase.
Neblbni, prosím tě, pohlídám ho.
-Jo? -No tak. Je ti sedmnáct a furt jsi s náma.
No…
Jdi, ať si něco užiješ.
No, tak jo.
Dobře?
Ve volejbale se dotkneš třikrát.
Třikrát?
-Nanejvýš. -Jako míče?
Prstama a takhle.
A přes síť. Do toho!
Dobře.
Kam to jdeš?
Sara má vlastní program.
Ale…
Víš, co chci?
Můžu? Nedívej.
Kdo ji najde první.
-Bezva, tak v pět. Jasně. Pá. Nashle. -Domluveno? Tak jo. Hezký den.
Tobiasi?
Tobiasi!
Tobiasi?
Ahoj! Jdeš hrát? Pojď. Pojď.
Tobiasi!?
-Viděla jsi Tobiase? -Ne!
Určitě sešel sem. Pomoz mi hledat.
Cože?
Tobiasi!
Tobiasi?
Tobiasi!
Co je, Fredriku?
-Tobias se ztratil. -Šmarjá!
Tobiasi!
Tobiasi!?
Ale co když vlezl do vody? Jsou tady proudy a mohl…
Někde tu bude, jasný?
Tobiasi!?
-Tobiasi!? -Támhle.
Fredriku. Není támhle on?
Tobiasi!?
Tobiasi, zlato.
Nemůžeš jen tak odejít. Co?
Protože jsem odešla?
Ne, ne, ne, ne, ne. Ne, to je dobrý. Ne.
Kam plavou?
Jo!
Tak jo, žádnej stres. Ještě jednou.
-Marie? Začínáme další kolo. -Haukure, pojď sem na chvilku.
Proč?
Jen se posaď.
Tak jo, takže co tak šíleně nudnýho
mi zrovna hodláš ukázat?
No, zanalyzovala jsem ty dnešní vzorky vody z jeskyně.
Dešťový vodě normálně trvá asi třicet let, než do těch jeskyní steče z vrchu.
A jak protéká horninou, nasytí se minerály.
V těch dnešní vzorcích…
minerály nejsou.
A to, že voda postrádá minerály, znamená, že protekla tou horninou mnohem rychleji.
Jo, týdny. Možná jenom pár dnů.
Což…
by svědčilo o tom, že puklina, co jsme viděli,
že protíná celou horu.
Můžu?
No jasně.
Co?
Víš. To místo v jeskyni, kde jsme byli,
leží přímo pod puklinou z roku 1949.
Tak…
co když mám pravdu?
Je-li to tak, tak už to není jen teorie, že ne?
My se utopíme, ty i já. A i všichni lidi tam.
No, tak jo.
Můžeme se jít podívat nahoru a…
A zjistit, jestli se ta průrva změnila.
Jen… Jen se ujistíme, že… že se strašně pleteme.
Vezmeš ten kufr?
Jo.
Kam půjdem?
Já to vezmu. Půjdem tudy.
Tak podáš? Podávej, podávej! Oh! No jo, paráda!
Jo.
To je skvělý! To je vono! Dalas to! Jedem!
Ty jo!
Ahoj.
Čau! Běžela jsem na druhou pláž.
Aha.
Bylo tam tak krásně, jsou tam všude postavený takový malinkatý,
desigjnový hotely, jsou překrásný.
To zní skvěle.
Jo.
Já… Otevřel jsem víno, dáš si?
-Jo! Jo, jo, jo. Jo! -Skvělý.
-Jo, to je fajn. -Oslavíme, že jsme tu a
že nám neuletělo letadlo.
Teda.
Jsi fakt úžasná, cvičíš skoro každej den, chodíš spát před desátou. Klobouk dolů.
Na nás.
Teď máme pokoj pro sebe.
Jak jste si to užili vy?
No, my jsme se měli…
docela fajn. Báječně.
To je fajn.
Stačí kluka dovést k bazénu a je šťastnej.
Jo. Viděls, co nakreslil?
Jo.
Tu hvězdnou mapu.
Jo.
A taky jsem viděla, jak kreslí nějaký želvy.
Má v sobě celej vlastní svět.
Jo, neuvěřitelný.
Skvělý.
-Objednalas něco.? -Ne. Já ne.
-Já tam půjdu. -Ne, ne, jen v klidu seď.
Dobrý den.
Jak se máte? Všechno fajn?
Jo, mám se fajn, dík.
Rád bych vás tu trochu provedl. Přinesl jsem tuhle mapu.
Omlouvám se. Nechtěla jsem vás tím obtěžovat.
Tak jo. A kde, kde to je? Kde jsme teď?
Přibližně někde tady. To je zhruba, no, asi…
Á, dobře, to je prima.
-Zdravím! -Zdravím.
Sehnal jste to auto?
Proto jsem tady.
Obvolal jsem půjčovny, ale mají objednávky na celý týden.
Volal jste teď?
Potřebujem auto, řekl jsem vám to už ráno!
-Ano, ale… Pos, poslouchejte. -Na zítra máme s dětma dost plánů.
-Ne, poslyšte vy mě, vy hnusnej malej… -Fredriku, o nic nejde.
Ale vždyť je naprosto neschopnej. Budu si stěžovat.
-Fredriku. -Tohle je přece… Jsou to mizerný služby.
Volal jsem bratrovi. Prodává auta a půjčí vám špičkové BMW.
Za stejnou cenu.
Má skvělý výkon a všechno. Ano?
To je samozřejmě…
skvělý. To… díky.
Klíčky si můžete vyzvednout zítra ráno. Omlouvám se, že jsem rušil.
Ne, ne To…
Tak to je fajn.
Je to…
Obstará nám fantastickej apartmán a BMW a ty mu ještě vynadáš?
Jo, no, jo.
Jsi normální?
Promiň, ale ten chlap by se měl uklidnit. Vždyť…
-On se má uklidnit? Vždyť nám pomáhá! -Jo.
Je do tebe celej žhavej, viděl jsem vás.
Půjdu za Tobiasem.
Jsi v pohodě?
-Jo! Jsem na tyhle kraviny starej. -Né.
Tak jo, jdem dál.
Do prdele.
Je tu nová puklina po celý výšce. Musíme to změřit.
Už usnuli.
Oba.To je dobře.
Jo.
Co se mezi váma děje?
No, o nic nejde.
Je to dobrý.
Není to, jak to bejvalo dřív.
Co myslíš?
No, když jsme sem jezdili dřív, tak…
jste sedávali venku na verandě a povídali si spolu fakt dlouho do noci.
Ráda jsem přitom usínala, chápeš?
Jo.
Ne, fakt to není nic.
Není to nic. Já vlastně nevím, jestli o tom s tebou mám mluvit.
Ale no tak.
Já to zvládnu, víš, že mi to klidně můžeš říct.
Jen chci vědět, co se děje.
Jo.
Co se děje. Já… Já nevím.
Víš, když jsem se s mámou seznámil, byla na tom dost špatně.
Když ji tvůj táta opustil.
No, trápila se, byla smutná. Ztracená.
A tak potřebovala někoho jako já.
Učitele. Hodnýho. Co má rád fotbal a jídlo.
Spolehlivýho. Ale taky jsem tenkrát všechno pletl,
takže mě taky zachránila.
Jenže pak, víš…
Věci se mění.
Takže zrovna teď…
Teď si nejsem moc jistej.
Seš nervózní?
Jo.
Trochu jo.
Vlastně jsi jak vlastní táta.
Jo, to jo. Co ty?
Máš se dobře?
Jo. Proč bych se neměla mít?
No, já nevím. Jelas s náma. Skoro každej víkend jsi doma.
Neměla bys být jinde a bavit se?
Třeba se i zamilovat?
Ne, to… Co ty o tom víš?
Co já o tom vím?
No.
Moc toho nevypij. Víš, že máma chce, abys chodil běhat a pil hroznovej džus.
Jo, to… Pilas hroznovej džus?
Ne.
No, tak vidíš. To bude dobrý. Neboj se.
Jasně.
Jdeš už, Anno?
Jen si dojdu pro věci.
Modrá opice?
Jen to ne, prosím, do Modrý opice ne! Je hrozná.
Á! Tady to mám.
Co tohle sakra je?
Co je?
Tohle se stalo někdy teď?
Musí být přímo naproti sobě, ano?
Takhle, jo?
Jo, to je fajn. A až budeš, zvedni tu páčku.
Jo? Dobře.
Dobře.
Už víme, že ty lidi na člunu zabil plyn.
Chystá se zemětřesení pátého stupně.
Cože?
A horou stoupá vysoké množství plynu.
Z jaké hloubky?
Zhruba z kilometru. Jo, a rychle to roste.
Máme tu výron plynu, Alvaro.
Musíme zavolat záchranáře.
Můžou tam totiž být lidi.
Jo. Už tu máme informace.
Jo?
Vidíš tyhle údaje?
Počkej. Tak…
se to hýbe.
Jo. Ne o moc, ale klouže to.
A do háje. Zavolám Alvarovi.
Vypukne to každou chvíli.
To je Marie.
Marie?
Alvaro! Zdravím. Jsem s Haukurem v horách
a puklina z roku čtyřicet devět se rozšiřuje.
Cože?
Máme výsledky měření, je to jasný.
Poslyšte. Ty přístroje tam nechte
a okamžitě slezte dolů.
Co nevidět dojde k výbuchu plynu! Slyšíte mě? Blíží se výbuch plynu!
Pryč!
Haukure! Na to kašli.
Haukure!
Poběž!
Dělej!
Hej!
-Hej! Pojďte! Musíme zmizet! -Ale oni to nechápou.
Marie! Ne, ne, ne! Marie, po…
Hej! Musíte…
Musíte rychle pryč!
Co?
Ten plyn je jedovatej, rychle! Ne, ne, ne, ne, nechte to tu, nechte to tu!
Dělejte! Musíme pryč!
-Máte vodu? Vodu, dejte mi ji. A tohleto. -Jo.
Marie! Marie! Dělej!
Namočte to. Držte si to přes pusu!
A utíkejte pryč!
Běžte!