О Боже, вона ідеальна!
Це арка делюкс. Гляньте лише, яка мила.
Вона розкішна.
-Делюкс. -Оце так прокат.
Вона була трохи дорожча, та як часто люди святкують 25 річницю?
Іноді ніколи, ага?
-Ага. -Трохи лівіше.
Переконаєтеся на око, що вона рівна?
Вибачте, що прискіплива.
То чому ти вирішила здивувати Ніка у такий цікавий спосіб?
Хотілося зробити щось особливе.
Він мені гончарну піч купив. І встановив сам.
Тож сьогодні вранці я її…
НІК І ЕНН 2000-2025 І ДОНИНІ
…вперше запустила.
Це весільне блюдо.
Наше старе розбилося, то я по пам'яті робила.
Що ж, сьогоднішній день теж буде пам'ятним.
Ага.
-Чим тобі допомогти? -Чудове питання.
Це я для цього просила взяти нарядний одяг.
Одягайтеся і допоможете мені тут.
Ніка не буде ще дві години, а потім:
сюрприз, обітниці, торт і «жили вони довго і щасливо».
Чудовий план. Без зауважень. Вперед.
Ненавиджу цей тон. Я хочу піти.
Ти поводився як божевільний.
Як можна в 50 бути ще більш нервовим ніж у 20?
Вона перетворила свій шлюб на могильну плиту. Ясно? Треба їй сказати.
-Ще чого. -В жодному разі.
-Чому? -Бо ти не врахував наслідків.
Ми вибиратимемо, розлучатися нам з Енн чи з Ніком? Як?
Ну… Обережно.
Поновлення обітниць — це тупо, але це не серйозно.
Ми вшістьох сядемо рядочком,
ніяково спостерігатимемо за церемонією,
та й по всьому.
Господи Ісусе.
Це зомбі-апокаліпсис.
Енн запросила всіх знайомих.
Це буде мегавечірка!
Привіт, я Клод. Вітаю.
ЧОТИРИ ПОРИ РОКУ
ВЕСНА
Дякую.
Джеку, все буде добре.
Річ не в тому. Помацай мої залози? Будь ласка.
Звичайна шия.
Я дивно почуваюсь. Ніби й не хворий, а, однак, щось не так.
Я вчора наковтався води з озера, і…
Ти не думаєш, що в мене лямблії?
Це в тебе стрес.
І суглоби пальців щось надто чутливі.
Бачиш? Навіть отак робити боляче.
Дуже боляче.
Не віриться, що Нік наважиться.
Він хоче бути щасливим. Йому теж нелегко.
Чому це ти на боці Ніка?
Я не ставала на чийсь бік.
Я лише думаю, що варто зосередитися на реальній ситуації,
а не піддаватися всім цим великим емоціям.
Вибач, що у мене є «великі емоції».
Власне, не було, поки ти так не сказала.
Послухай, тобі недобре.
Давай ти з'їси банан і приляжеш, а я піду допоможу Енн.
Ти не образишся, якщо я приляжу?
Ні.
Дякую.
А в тебе тільки такий банан є?
Ага.
І ти певна, що нам не варто розказати Ніку про цю ситуацію?
Це голосова пошта Ніка Пагано. Лишіть повідомлення.
Голосова.
Або надішліть факс на цю лінію.
Дякую, гарного дня.
Це Кейт. Коли востаннє отримував факс?
А ще Енн влаштовує сюрприз-оновлення обітниць,
що, зважаючи на твій настрій, може стати проблемою. Передзвони.
Дякую.
А якщо там банани будуть, напишеш мені?
Ага.
Дякую, Дженессо. Це все. Так, чудово. Так.
Так. Ти просто янгол. Чао. Так, чудово.
-Дженессо, клята ти бичка! -Усе гаразд?
Ні. Мене заблокувало на сайті, тож я подзвонив на номер.
Чекав 45 хвилин. Нарешті слухавку бере Джанесса.
Каже, все полагодила. Схоже, що все гаразд?
Може це нам знак зараз цим не перейматися.
Це не знак, Денні.
Грім, вулкан, коли риба дивиться тобі в очі без причини — оце знаки.
А це можна виправити. І я це зроблю.
Гаразд. Вдих-видих.
Точно не можеш лишитися,
сходити на прийом і розібратися з тією операцією.
Це важливий проєкт. Я не можу пропустити інсталяцію.
А з дому через Zoom не вийде?
Сам знаєш, я маю бути там, щоб побачити меблі і помацати матеріали.
Чому ти завжди маєш бути таким тактильним?
Це сексі, але також трохи бісить.
Зараз я хочу лише побути на відпочинку зі своїм прекрасним чоловіком.
Знову цей голос?
Ти ж знаєш, що можеш будь-що ним сказати, і я розтану?
Кафетерій.
Боже.
Сміттєвий прес.
Ще!
Джанесса.
Обожнюю Джанессу.
Баста. Потім дороблю. Мушу підготуватися до великого дня Ніка й Енн.
Ой.
-Що? -Ага.
Боже. Чорт.
Допомога потрібна?
Було б чудово.
Підіймай за допомогою колін.
Вгору і відступай.
Трохи ліворуч. Назад. Обережно.
Так. А тепер відчини двері.
-Клоде, є питання. -Так?
Може ти погодишся заспівати на церемонії?
Енн, це так зворушливо. Для мене це велика честь.
О! Чудово.
Пам'ятаєш ту казкову пісню, яку ти у караоке співаєш?
-Баладу. Італійською. -Ні.
Вона про сиріт під час голоду. Я не можу.
-Але я знаю вашу весільну пісню. Підійде? -Чудово. Дякую.
Це буде щось особливе.
Ага.
Так, заходь.
Джеку, вибач, що вриваюся… Ой, тобі недобре?
Ні. Аж ніяк.
Просто набираюсь сил. На потім.
Ти щось хотіла?
Мені треба до дзеркала на повний зріст.
-Воно одне на весь будинок. -Боже, звісно. Заходь.
-Вибач, я швиденько. -Звісно, і…
Ця сукня просто дивовижна.
Мені так незручно, але я волосся позаду не бачу. Допоможеш?
Авжеж. Звісно.
Можеш з боків причепити?
Якось так. Щоб гарно виглядало.
Гаразд.
У день нашого весілля я лищицю у волосся заплела.
Виглядаєш казково.
Не дочекаюся побачити обличчя Ніка.
Ховаєшся? Де ти сендвіч взяв?
Зробив. Ті всі наїдки для Барбі. Як там Джек?
Жахливо. У нього це все викликає емоційну лямблію.
Схоже, Клод дуже чекає на церемонію.
Не суди мене. Якби я сказав йому про Ніка й Енн,
він би не просто знепритомнів, він би вибухнув.
Інколи доводиться його коригувати.
-Розумію. -Так легше.
Не те щоб ти йому збрехав.
-Що? -Отож, я…
Я не збрехав,
просто злегка прибрехав,
що наступного тижня маю їхати з міста по роботі, замість операції.
Сам знаю! В тебе ж все на обличчі написано.
Але ж на операцію ти підеш?
Я маю все обміркувати,
поки Клод не втратив свою чарівну італійську голову.
Це мій єдиний шанс на хвильку спокою.
Але ж ти…
Це повітряна кулька, яку вони пхають у пах, Кетрін.
Вони пропихують кульку через твій пах.
Звучить жахливо.
-Але ж ти їм дозволиш? -Бичко, ти даси бутерброд доїсти?
Ми монстри. Усі ми. Ми монстри.
Енн отримає такий удар під дих
прямо перед татом і колишнім молодіжним пастором з Ютики.
А ми просто сидітимемо склавши руки.
Гаразд.
-Він досі не передзвонив? -Ні.
Прекрасно. Мені теж.
Ти теж дзвонив?
-Трошки. -Я йому теж дзвонив.
То ми всі йому дзвонили? Тоді ясно, що сталося.
Він отримав мільярд панічних голосових повідомлень,
злякався і втік.
Він би не втік.
-Я б утекла. -Он воно як?
Покинула б мене на вечірці з поновлення обітниць?
Я не це мала на увазі.
-Знаєте що? До біса. Я скажу Енн. -Ні, ти не продумав…
Я скажу Енн!
-Ось ти де? Припини ховатися. -Ні.
Джек вже давненько з Енн говорить. Нік запізнюється на 1000 хвилин.
Може вже натякати людям, щоб розходились?
-Я тепер тут живу. -Не проти? Хочу в хороший туалет.
-Вітаю. -Вітаю, Доне.
Пане Кеє, це ви аж з Флориди приїхали?
Ну. Дочка ж лише… кілька разів заміж виходить.
Матері Енн дуже б сподобалося.
-Ага. -Вона любила свята надворі.
Ви довго були разом.
Шістдесят сім чудових років.
Поради є?
Не знаю навіть. Спілкування, наприклад.
Не метушитися через дрібниці.
Та була у моєї дружини одна особливість.
-Вона… -Кажіть.
Вона б мене вбила, якби я розпатякав.
Та інколи ми прокидалися і вона заявляла:
«Вітаю. Знімай штани. Сьогодні день сексу».
Неймовірно.
Спробуйте таке з партнерами. Вони будуть дуже вдячні і здивовані.
Наче собака, що не знає, що сьогодні День подяки.
І раптом з'являються всі ці люди
і починають шматки індички розкидати.
Я вас так люблю.
-Це буде незабутній день. -Так.
Перепрошую. Я зранку справжньої кави випив.
Гаразд. Не будемо вам заважати.
Впевнений, що не хочеш Клодові розповісти?
Звісно. Бо цій вечірці не вистачає лише чоловіка в істериці.
Але ти стільки від нього приховуєш.
Знаєш, що, Кетрін? Ти права. Давай йому скажемо. Побачимо, чим скінчиться.
Без мене. Я не маю йому казати.
…тональність правильна, але ми не…
-Любий! -Клоде.
Нам треба з тобою поговорити.
Що сталося?
Ми переживаємо щодо вечірки.
Розумієш…
Нік сказав нам, що хоче розійтися з Енн, а вона не знає.
І що?
«І що?»
Люди багато всякого кажуть, та хто знає, як вони насправді вчинять.
Я схрещу пальці
і сподіватимуся, що кохання знайде шлях до його серця. Знову. Гаразд?
Треба розігрітися. Чао.
Непогано.
Кетрін.
Вітаю. Як справи?
-Гей. -Гей!
Отже. Я поговорив з Енн.
Гаразд.
Я йшов до неї, плануючи, що буду ніжним, але твердим.
Гаразд.
І… Я не зміг.
Я просто не зміг.
Так розчулився, коли її побачив, розумієш?
У мене голос затремтів,
і я просто разів 11 повторив «Люблю тебе».
І на виході я вже поліз зовсім не в той степ.
Розумієш? Я тепер на церемонії читатиму
«Коли двоє стають одним» з Книги змін.
Ти намагався зробити те, що вважав правильним.
-Але я думаю, що це доводить… -Ні, Кейт.
Розумієш, у якийсь момент Енн така:
«Є ще щось, що ти хочеш мені сказати?»
-Бо вона щось відчула. -Ага.
А я їй кажу, що ні. Що я нічого не хочу їй сказати.
Але я також сказав…
що ти…
хочеш.
Що?
Вибач. Я облажався. Я жахливий. Я запанікував.
Я просто тоді подумав, що у тебе вийде набагато краще…
Дідько.
Привіт.
Що робиш? Тут спекотно.
Тепло від печі добре впливає на голос
Гаразд. Можна тебе відірвати?
Звісно, любий. Що таке?
Клоде,
сонечко…
Мені не треба їхати в Маямі.
Що? То ти мені збрехав?
Ні.
Так. Просто останнім часом в мене відчуття,
що ми з тобою не можемо поговорити про операцію.
Поговорити? А про що тут говорити?
Чи вона мені справді потрібна.
-Ти здурів? -Боже.
То тепер ти на операцію не хочеш?
Лікар сказав, що можливо з дієтою та спортом…
Ну, звісно.
Ти ще жуйку пожуй і бажання загадай.
Тепер я бачу що ти надумав.
-Що? -Ти все це спланував.
Думав, відкладатимеш, поки я не забуду.
Знаєш що? Це тобі не парні татуювання зробити.
От ти завжди так. Брешеш, щоб отримати бажане.
Це не так. Давай деінде поговоримо, тут до біса спекотно.
Я просто не розумію.
Є спосіб щось вирішити, а ти ним не користаєшся.
Навіть заради нас. Не розумію!
Гаразд.
Гаразд. Я це зроблю.
Справді? Чи це чергова брехня?
Ні.
Наступного тижня.
Я зроблю операцію.
Та я не погоджуюсь з думкою, що брешу тобі, щоб отримати бажане.
Іноді мені потрібна хвилинка.
Гаразд.
Привіт, Кейт.
-Лайло! -Привіт.
Як справи?
Уявляєш, що це все мама організувала? Ну й загнула.
Гаразд. Але ти будь з нею м'якшою, вона…
Потрійні Риби?
Вона твоя мама. І вона любить твого тата.
Знаю.
Впевнена, в процесі вечірки вже так соромно не буде.
-Гляну, як там вона. -Ага.
Заходь.
Нічого собі. Чудово виглядаєш.
Як почуваєшся?
Ну, в сукню влізла, тож я вмираю з голоду.
-Від Ніка щось чути? -Ні. В цьому весь він.
Та певна, він скоро напише.
-Я знаю, що Джек сказав… -Там так шумно.
Гадаєш, людям весело?
Звісно. Енн, присядьмо на хвильку.
Тільки якщо хочеш мене голою бачити.
Якщо я в сукні сяду, вона репне.
Енн, ми дуже давно з тобою знайомі.
Так.
І я тебе дуже люблю.
-Сподіваюсь, з машиною все добре. -Що?
Просто коли він тут, то їздить на старому БМВ.
Як ти там його називала? «Майже червоне».
Ага.
Це так кумедно. Коли Нікові виповнилося 50, він сказав:
«Знаєш що, Енн? Я добре заробляю. Час побалувати себе новою машиною».
І почав безкінечну епопею з пошуками нової машини.
Щотижня це був новий сайт чи нова розмова.
Два роки тестував нові машини. Може й більше.
Але з якоїсь причини,
постійно вертався до того старого БМВ.
Бо він його любить.
На роботі він рішучий, але в житті…
Іноді він просто сам не певен.
Це Нік. Буде за п'ять хвилин.
Мені всіх розсадити?
-Було б чудово. -Гаразд.
Дякую.
Ага.
Просто за все. Дякую.
Прошу вашої уваги.
Нік буде за п'ять хвилин,
тож — усі по місцях. Зробимо йому сюрприз.
Я поговорила з Енн. Типу. І вона вже…
Сьогодні її ніщо зненацька не заскочить, якщо що.
-Боже. Тобто все це… -Ага.
-Бо вона намагається… -Гадаю, що так.
Певно, важко було.
Хай там як, думаю, я б жахливо впорався.
Де там. Ти був би дуже милий. Зміг би словами обійми передати.
Та ні. Я б розклеївся, розридався,
а тоді мене б знудило і я б запропонував купити їй коня.
Боже, бідолашна Енн.
Обіцяй, що ми не полишимо спілкування,
аби ніхто не був змушений вдаватись до безумств,
щоб не дати іншому утекти.
Обіцяю.
Я вже можу будь-що обіцяти, бо, однак, скоро від лямблій гикнусь.
Так гарно. Виглядає казково.
Ось і він.
Сюрприз! Ми оновлюємо обітниці!
Треба було купити більше бейгелів!
-Ого! Усім привіт. -Привіт.
Привіт, люба.
Дякую.
Клоде.
Вітаю.
Дякую. Радий вас всіх тут сьогодні бачити.
Запрошення від Енн заспівати — це честь.
На їхньому першому весіллі я не був, і коли одружувались ми з Денні,
я дуже хотів, щоб це була наша пісня,
та він такий: «Ні! Це пісня Ніка й Енн»
Тож довелося обирати іншу і…
Ця назавжди лишилась в моєму серці.
Так
Схоже, нам вдалося
Поглянь, чого ми досягли, кохання
Може ми обрали не найкоротший шлях
Та ми знали, що нам вдасться
Вони казали: «Певні, в них не вийде»
Але лише поглянь, як міцно ми тримаємося
Вибачте, це не наша весільна пісня. Але вона чудова, продовжуй.
Мені так шкода.
Будь ласка, я люблю тебе. Продовжуй.
Ти і досі моє кохання
Я мрію лише про тебе
Лише тебе я цілую на добраніч
Я такий радий, що нам вдалося
Поглянь, чого ми досягли, кохання
Так!
Це було так мило.
Ми тут, щоб привітати…
-Чудово. -…Ніка й Енн.
З їхнім рішенням голосно заявити про своє кохання…
Вибач, що трохи підтасував правду, щоб почути пісню, яку хотів я.
Обіцяю попрацювати над комунікацією наступного тижня після операції.
І ми зробимо ті татуювання.
Але хто знає про це більше за самих Ніка й Енн?
Енн, тобі слово.
Дякую.
Нам пощастило, що ви всі сьогодні з нами.
Дякую, тату.
Для своєї першої обітниці я написала вірш, з римою «місяць медовий» і «безпонтовий».
Тож я вдячна за другий шанс.
А тепер коротко й по суті.
Ніку,
я кохаю тебе.
Не щомиті кожного дня, це була б брехня.
Я кохаю тебе сильніше за це.
Я кохаю тебе у веселі моменти, як коли ми поїхали на Санторіні
і ти наполіг, щоб ми дивилися «Швидкість 2» грецькою.
Я кохаю тебе у складніші моменти.
Як коли наша донька народилась надто рано, а ти був таким відважним,
і кімната очікування в реанімації стала твоїм офісом на 8 тижнів.
Обожнюю, як ти постійно мене дивуєш.
То раптом захопишся дзюдо у 47…
то купиш мені гігантську гончарну піч і сам встановиш,
хоча продавець і наполягав, що це має робити професіонал.
Я просто кохаю тебе.
І ти мене до сказу доводиш.
А я доводжу до сказу тебе.
Для мене буде честю, якщо ми доводитимемо одне одного до сказу
у горі і радості, поки смерть не розлучить нас.
У мене було трохи більше часу на підготовку, тож це не чесно, та…
Твоя черга, сонце.
Ну…
Ого.
Енні…
Переклад субтитрів: Бурштина Терещенко