Páni, vypadá dokonale.
To je brána deluxe. Že je moc prima?
Nádherná.
- Je deluxe. - Dobrá volba.
Stála víc, ale kolikrát se poštěstí slavit stříbrnou svatbu?
Leckomu vůbec, co?
- Jo. - Kousek doleva.
Dejte pozor, ať je zarovnaná.
Pardon, jsem hnidopich.
Proč jsi chtěla Nicka tímhle velkým haló překvapit?
Prostě jsem chtěla něco extra.
On mi pořídil pec. Sám ji namontoval.
Dnes ráno jsem vstala a poprvé jsem ji spustila.
Je to svatební talíř.
Ten starý se nám rozbil, tak jsem ho navrhla po paměti.
A dnešek se do paměti zapíše taky.
Jo.
- Chceš nějak pomoct? - Skvělá otázka.
Víte, jak jste si měli přibalit nóbl šaty?
Nastrojte se a pomůžete mi chystat.
Nick se ale vrátí až za dvě hodiny. Pak to bude jen…
překvapení, sliby, dort a šťastně až do smrti.
Senza plán. Bez komentáře. Válíš.
Děs. Takhle mluvit nemůžu. Chci pryč.
Jacku, chováš se vyšinutě.
Jo. V padesáti jsi ještě větší nervák než ve dvaceti.
Vyrobila pro manželství náhrobek. Musíme jí to říct.
- To ani náhodou. - Ani náhodou.
- Proč? - Nedomyslels to.
Máme podat rozvod za Nicka? Jak si to představuješ?
Jen… Jemně.
Obnovení slibů je trapárna, ale stejně jen jako.
Nás šest si tady dřepne,
budeme ten obřad rozpačitě sledovat
a tím to hasne.
Ježíši.
Je to zombie apokalypsa.
Anne pozvala všechny známé.
Chystá se velká oslava!
Ahoj, já jsem Claude. Ahoj.
ČTYŘI ROČNÍ OBDOBÍ
JARO
Díky.
Jacku, bude to v pohodě.
O to nejde. Můžeš mi prohmatat uzliny?
Prosím tě.
Úplně normální krk.
Nejsem ve své kůži. Nemocný ne, ale je mi nějak divně.
Včera jsem si lokl vody z jezera a…
Snad jsem nechytil giardiózu.
- Asi to bude jen stres, kámo. - Mám přecitlivělé klouby.
Sleduj.
Tohle mě bolí.
Děsně.
Jak to mohlo Nicka napadnout?
Jen chce být šťastný. Určitě ho to trápí.
Proč jsi na Nickově straně?
Nejsem na ničí straně.
Jen bychom se měli soustředit na skutečnou situaci
a nepodléhat silným emocím.
Tak promiň, že mám silné emoce.
Vlastně jsi je spustila tím, jak jsi to řekla.
Hele, není ti dobře.
Sněz si banán a lehni si. Já půjdu dolů pomáhat.
Ty se nebudeš zlobit, když si lehnu?
Ne.
Děkuju.
To je poslední banán?
Jo.
Vážně nemáme zavolat Nickovi, co se tady chystá?
Ne.
Tady hlasová schránka Nicka Pagana. Nechte vzkaz.
Hlasovka.
Můžete sem poslat i fax.
Díky, hezký den.
Ahoj, tady Kate. Kdys naposledy dostal fax?
A Anne se tě chystá překvapit obřadem obnovení slibů,
což by mohl být vzhledem k tvému rozpoložení problém. Ozvi se.
Děkuju.
Napiš, kdybys dole viděla nějaké další banány.
Jasně.
Děkuju, Janesso. To je všechno. Ano, skvělé. Jo.
Jste nebeský andílek. Ciao. Tak jo.
- Janesso, ty zasraná krávo! - Všechno v pořádku?
Ne. Portál mě zablokoval, tak jsem tam zavolal.
Čekal jsem 45 minut. Konečně to zvedla Janessa.
Prý to spravila. Vypadá to tak?
Je to znamení, ať to teď neřešíme.
To není znamení, Danny.
Hrom, sopka, když ti ryba jen tak civí do očí, to jsou znamení.
Tohle je řešitelný problém a já ho vyřeším.
Hele, klidně dýchej, jo?
Vážně nemůžeš zůstat doma a dodržet ten termín,
ať máš tu operaci z krku?
Miami je velký projekt. Na montáž chybět nemůžu.
A nešlo by to z domova přes Zoom?
Víš, že tam musím být osobně, ať vidím nábytek a osahám si látky.
Proč musíš na všechno věčně sahat?
Je to sexy, ale taky frustrující.
Teď chci být akorát na dovolené se svým překrásným manželem.
Zkoušíš na mě ten svůj hlas?
Víš, že jsem z něj naměkko, ať říkáš cokoliv, že jo?
Kavárna.
Bože můj.
Drtič odpadu.
Ještě!
Janessa.
Janessu miluju.
Basta. Tohle počká. Teď se musím nachystat na velký den Nicka a Anne.
- Co? - Jo.
Krucinál.
Potřebuješ pomoct?
Díky.
Hlavní je zvedat nohama.
Zvedej a couvej.
Trošku doleva. Dozadu. Pozor na nohy.
Ano, teď si otevři dveře.
- Claude, otázka. - Ano.
Dokážu tě přemluvit, abys na obřadu zazpíval?
Anne, to je hluboce osobní. Bude mi velkou ctí.
Sláva.
Co tu krásnou písničku, jak vždycky zpíváš na karaoke?
- Tu baladu v italštině. - To ne.
Ta je o sirotcích za hladomoru, tu zpívat nemůžu.
- Znám ale vaši svatební. Co tu? - Perfektní. Děkuju.
Bude to fakt zážitek.
To ano.
Jo, dále.
Ahoj, Jacku. Promiň, že sem…
Ale ne. Je ti špatně?
Ne. Vůbec ne.
Jen odpočívám na potom. Na potom.
Chtěla jsi něco?
Jo, jen na chvilku to velké zrcadlo, jestli můžu. Jiné tady nemáme.
Ale jo, jasně. Jistě.
- Promiň, jen na chviličku. - Prosím.
To jsou opravdu úžasné šaty.
Nechci být otravná, ale potřebuju pomoct s vlasy. Nevidím dozadu.
Jasně.
Dej mi jich…
pár na stranu.
Co já vím. Ať to vypadá hezky.
Dobře.
O svatebním dni jsem je měla ve vlasech.
Vypadáš…
nádherně.
Těším se, jak se bude Nick tvářit.
Ty se schováváš? Odkud máš ten sendvič?
Udělal jsem ho. Ten catering je pro barbíny. Jak to zvládá Jack?
Příšerně. Chytil z toho všeho emocionální giardiózu.
Claude je ale z toho obřadu radostí bez sebe.
Nesuď mě. Kdybych mu o Nickovi a Anne řekl,
tak by se nesložil, ale explodoval.
Občas ho musím lehce zpracovat.
- Chápu. - Je to snazší.
Aspoň že mu natvrdo nelžeš.
- Co? - Hele, já…
Ne že bych lhal,
ale tak trochu jsem si vybájil,
že musím příští týden pracovně pryč, abych nemusel na tu operaci. Já vím!
Ten tvůj výraz je ohlušující.
Ale stejně na ni půjdeš, ne?
Jen potřebuju chvilku na přemýšlení, než můj krásný Claude zešílí.
Tohle je moje jediná šance.
Ale stejně…
Skrz tříslo do tebe strčí balónek, Katherine.
Strčí do tebe balónek skrz tříslo.
To zní hrozně.
Ale ty jim to dovolíš, ne?
Necháš mě žrát v klidu?
Jsme monstra.
Všichni jsme monstra.
Anne čeká krutý šok
před jejím tátou a starým mládežnickým pastorem z Uticy.
A my to se založenýma rukama dopustíme.
Fajn.
- Pořád ti nezavolal? - Ne.
Nádhera. Mně taky ne.
Tys mu volal taky?
- Trochu, jo. - Já mu volal taky.
Takže jsme mu volali všichni? Tak je jasné, co se stalo.
Zjevně slyšel tu kupu vyděšených vzkazů,
zpanikařil a utekl.
On by jen tak neutekl.
- Já bych to udělala. - Ty bys utekla?
Opustila bys mě, kdybych ti uspořádal oslavu?
Tak to nemyslím.
- Víte co? Řeknu to Anne. - Ne, ty si neuvědomuješ…
Řeknu to Anne!
- Tady jsi. Neschovávej se. - Ne.
Jack už nějakou dobu mluví s Anne. Nick má zpoždění tak tisíc minut.
Co začít lidi nenápadně posílat domů?
- Já se odsud už nehnu. - Můžu na ten lepší záchod?
- Ahoj. - Done, ahoj.
Pane K, takovou dálku z Floridy kvůli tomuhle?
Člověku se dcera vdává jen… asi párkrát.
Její matce by se to moc líbilo.
- Jo. - Venkovní party milovala.
Byli jste spolu dlouho.
Šedesát sedm nádherných let.
Nějaké rady?
Co já vím. Komunikovat.
Nevrtat se v maličkostech.
Moje žena ale měla jeden trik. Ta…
- Ta… - Povídejte.
Ta by mě zabila, kdybych vám to řekl.
Tu a tam ale po ránu řekla:
„Gratuluju. Sundej si kalhoty. Je den sexu.“
To je něco.
Zkuste to s partnery. Budou moc vděční a překvapení.
Je to jako když pes neví, že bude Díkůvzdání.
Najednou je dům plný lidí
a na zem začnou padat kousky krocana a nádivky.
Mám vás hrozně ráda.
- Bude to den, na který se nezapomíná. - Jo.
Teď mě omluvte, ráno jsem pil pravou kávu.
Jo, dopřejeme vám soukromí.
Vážně nechceš Claudeovi říct, jak se věci mají?
Jasně. Hysterka je přesně to, co teď tahle party potřebuje.
Máš před ním spoustu tajemství.
Víš co, Katherine? Máš pravdu. Povíme mu to. Schválně, jak to dopadne.
Ale beze mě. Já mu nic říkat nemusím.
…podle tempa, tónina sedí, ale…
- Hej, zlato. - Claude.
Musíme s tebou na chvilku mluvit.
Co se stalo?
Dnešek nám dělá starosti.
Víš…
Nick nám řekl, že chce Anne opustit, a ona to neví.
Tak jo.
„Tak jo“?
Tak jo. Lidé toho napovídají, ale kdo ví, co nakonec udělají.
Budu jim držet palce
a doufat, že si láska najde cestu zpátky do jeho srdce. Co říkáte?
Půjdu se rozcvičit. Ciao.
Fajn.
Katherine.
Ahoj. Jak se vede?
- Ahoj. - Ahoj!
Tak jsem promluvil s Anne.
Dobře.
Měl jsem v plánu říct jí to na rovinu, ale s láskou.
Dobře.
A… Nedokázal jsem to.
Prostě jsem to nedokázal.
Jak jsem ji uviděl, sesypal jsem se.
Zlomil se mi hlas
a řekl jsem jí jen: „Mám tě rád.“ Tak jedenáctkrát.
A než bylo po všem, úplně jsem otočil.
A teď mám během obřadu předčítat
„Když dva jedním jsou“ z Knihy proměn.
Jen ses chtěl zachovat správně.
- Ale asi to dokazuje, že… - Ne, Kate.
Nakonec se mě Anne zeptala:
„Jacku, nechceš mi říct ještě něco?“
- Vycítila to. - Jo.
Tak jsem řekl, že ne, že jí nic dalšího říct nechci.
Ale řekl jsem, že…
ty…
jo.
Cože?
Promiň. Zpatlal jsem to. Jsem vůl. Zpanikařil jsem.
V tu chvíli mě napadlo, že ty bys to zvládla mnohem…
Ach jo.
Ahoj.
Čau.
Co tady děláš? Je tady vedro.
Horko z pece mi dělá dobře na hlas.
Fajn, můžu tě na chvilku vyrušit?
Jistě, amore. Copak?
Claude.
Zlato.
Do Miami vlastně nemusím.
Co? Tys mi lhal?
Ne.
Ano, ale… Poslední dobou
mi přijde, že o té operaci nedokážeme diskutovat.
Diskutovat? O čem tady chceš diskutovat?
Jestli ji skutečně potřebuju.
- Zbláznil ses? - Bože.
Teď tu operaci nechceš?
Podle doktora můžu se správnou dietou a cvičením…
Jistě.
Vezmi si žvýkačku a něco si přej.
Už je mi to jasné. Vím, co děláš.
- Co? - To byl tvůj plán.
Odkládat to, dokud na to nezapomenu.
Jenže víš co? Tohle není jako společné tetování.
To děláš pořád. Nějak to uhraješ, ať je po tvém.
Ale ne. Nemůžeme jít jinam? Je tady vedro jako v prdeli.
Jen… Já to nechápu.
Můžeš něco udělat, abys to vyřešil,
ale ty to nechceš.
Ani pro nás.
Nechápu to.
Fajn.
Půjdu tam.
Vážně?
Nebo zase lžeš?
Ne.
Příští týden.
Půjdu na tu operaci.
Ale odmítám tvrzení, že ti lžu, abych dostal, co chci.
Občas jen potřebuju čas.
Dobře.
Ahoj, Kate.
- Lilo. - Ahoj.
Ahoj! Jak se máš?
Věřila bys, že to máma zorganizovala? Je fakt blázen.
Nebuď na ni přísná. Je…
Ryba na třetí?
Je tvoje máma a tvého tátu miluje.
Já vím.
Až to začne doopravdy, určitě to trapný nebude.
- Skočím za ní. - Fajn.
Dále.
Páni. Vypadáš skvěle.
Jak se cítíš?
Vlezla jsem se do těch šatů, tak umírám hlady.
- Ozval se ti Nick? - Ne, na to jsem zvyklá.
Určitě ale brzy napíše.
Vím, že… Jack se zmínil…
Je tam rámus. Myslíš, že se lidi baví?
Jo. Anne, můžeme se na chvilku posadit?
Jen jestli mě chceš vidět nahou.
Když si v nich sednu, rozletí se.
Anne, my dvě se známe už hodně dlouho.
Jo.
Mám tě hrozně ráda.
- Snad nemá něco s autem. - Co?
Tady vždycky řídí to staré BMW.
Jak jsi mu vždycky říkala? To skoro červené.
Jasně.
Je to legrační. Když bylo Nickovi 50, říkal:
„Víš co, Anne? Slušně vydělávám. Dopřeju si nové auto.“
Pustil se do nekonečného výběru nového auta.
Každý týden nový web a nové diskuze.
Během dvou let si vyzkoušel tucet aut, možná víc.
Ale bůhvíproč
vždycky zůstane u toho starého BMW.
Protože ho miluje.
V práci je opravdu rozhodný, ale v životě je…
Občas si není úplně jistý.
To je Nick. Za pět minut je tady.
Fajn, mám… Mají se všichni posadit?
- Budu moc ráda. - Tak jo.
Děkuju.
Jasně.
Žes… Prostě děkuju.
Prosím vás všechny o pozornost.
Nick dorazí za pět minut,
tak se usaďte na to velké překvapení.
Promluvila jsem s Anne. Tak trochu.
Jen abys věděl, už má…
Nic ji dneska nepřekvapí, jestli to pomůže.
- Ty jo, takže tohle všechno… - Jo.
- Jen se snaží… - Nejspíš, jo.
To asi bylo těžké.
Ať se stalo cokoliv, asi bych to příšerně zvoral.
Ne, byl bys milý. Nějak bys ji objal slovy.
Ne, sesypal bych se, rozbrečel,
pozvracel, a pak bych se nabídl, že jí koupím třeba… koně.
Chudinka Anne.
Slib mi, že spolu nepřestaneme mluvit,
ať nikdo nemá pocit, že musí zkoušet šílenosti,
aby ten druhý neutekl.
Slibuju.
Teď můžu slíbit cokoliv, protože mě co nevidět zabije giardióza.
Je to moc krásné.
Už jede.
Překvapení! Obnovíme náš slib!
Asi jsem měl vzít víc bagelů!
- Páni. Ahoj, lidi. - Ahoj.
Ahoj, broučku.
Můžeš?
Claude.
Ahoj.
Děkuju. Jsem moc rád, že jste všichni tady.
Potěšilo mě, že mě Anne požádala.
Na jejich první svatbě jsem nebyl.
Když jsme se brali s Dannym, chtěl jsem za svatební píseň tuhle.
Říkal: „Tu ukrást nemůžeme. Patří Nickovi a Anne.“
Tak jsme museli vybrat jinou a…
Tuhle mám navždy v srdci.
Však my to zvládli,
ušli jsme kus cesty, lásko.
I když byla dlouhá,
my věděli, že ji zvládnem.
Říkali: „Vsadím se, že jim to nevydrží.“
Ale my pořád spolu jsme.
Pardon, to naše svatební píseň není. Ale je super, pokračujte.
Moc se omlouvám.
Prosím, mám tě moc ráda. Prosím.
Pořád miluju jen tebe.
O nikom jiném nesním.
Pořád ti na dobrou noc pusu dávám.
Dobře, že jsme to zvládli,
ušli jsme kus cesty, lásko.
Jo!
Jo. Nádhera.
Dnes jsme se tu sešli na oslavu…
- Parádní. - …Nicka a Anne.
A jejich rozhodnutí směle vyznat lásku…
Promiň, že jsem přiohnul pravdu kvůli vysněné svatební písni.
Slibuju, že na svojí komunikaci zapracuju… příští týden hned po operaci.
A pořídíme si ta tetování.
Ale to nám nejlépe řeknou sami Nick a Anne.
Anne, předávám ti slovo.
Děkuju.
Jsme moc šťastní, že vás tu máme.
Tati, děkuju.
V původním slibu jsem měla báseň,
kde se rýmovaly „líbánky“ a „škubánky“,
takže jsem ráda za druhou šanci.
Nebojte, bude to krátké.
Nicku,
miluju tě.
Ne každou sekundu každého dne, protože to je falešné.
Já tě miluju víc.
Miluju tě v dobrém, jako když jsme byli na Santorini
a tys chtěl sledovat Nebezpečnou rychlost 2 v řečtině.
Miluju tě i v těžších časech.
Jako když naše dcera přišla na svět moc brzy a tys byl hrozně statečný
a z čekárny na JIP sis na osm týdnů udělal kancelář.
Mám ráda, jak mě stále překvapuješ,
ať jde o to, když ses ve 47 začal bůhvíproč věnovat judu,
nebo když jsi mi koupil pec a sám ji zapojil,
i když říkali, že to musí udělat profesionál.
Prostě tě miluju
a ty mě děsně štveš
a já zase děsně štvu tebe.
Bylo by mi nesmírnou ctí, kdybychom se navzájem otravovali dál
ve zdraví i nemoci, dokud nás smrt nerozdělí.
Já měla na přípravu trochu víc času, takže je to nefér, ale…
Teď ty, zlato.
Ty jo.
Annie…
Překlad titulků: Ondřej Kavka