Oh, božínku, je perfektní! Je to oblouk deluxe. Vidíte, jak je úžasnej?
Je nádherný.
-Hodně deluxe. -No jo, bezva pronájem, no.
Stál trochu víc, ale jak často slavíte 25 let manželství?
Někdy nikdy, že?
-Jo. -Trochu doleva! Mrknete na to, aby to
bylo rovně. Pardon, detaily. Detaily.
No a proč tě napadlo Nicka překvapit zrovna touhle zábavnou věcičkou?
Chtěla jsem něco speciálního. Koupil mi tu pec. Sám ji nainstaloval.
Tak jsem dneska ráno vstala, a poprvý v ní zatopila. Svatební talíř.
Ten náš jsme rozbili před lety, tahle si ho pamatuju.
No, nezapomenutelný, Anne, stejně jako dnešek. Jo.
Co potřebuješ od nás?
Dobrá otázka. Oh, přece to hezký oblečení, kvůli tomuhle.
Oblečte se a pomůžete mi s přípravou.
Nick se vrátí za dvě hodiny a pak už to bude jen překvápko, sliby,
dort a šťastně až do smrti.
Perfektní plán, do toho holka.
To je děs. Nechci to říkat. Já chci pryč.
Jacku, choval ses jak blázen.
Jo. Jak to, že seš v padesáti míň
v klidu než ve dvaceti?
Udělala náhrobek, svýmu manželství, jasný? Asi jí to musíme říct.
-Tak to rozhodně nikdy neudělám. -To rozhodně nikdy neudělám.
Proč?
Ty to vůbec nedomejšlíš. To se jako, rozvedeme s Anne za Nicka?
Jak bychom to udělali?
No, jemně, ne?
Obnovy slibů jsou úchylný. Nejsou skutečný. Nás šest tady bude sedět,
nervózně pozorovat tenhle blbej obřad a tím to skončí.
Ah, ježíši.
Je to zombie apokalypsa. Anne pozvala všechny, co zná.
Hurá, bude velká párty!
Ahoj, jsem Claude. Ahoj. Ahoj.
ČTYŘI ROČNÍ OBDOBÍ
JARO
Díky.
Jacku, všechno bude dobrý.
O to nejde. Neprohmátneš mi uzliny? Prosím.
Nic, to je, normální krk.
Oh! Je mi divně. Nejsem nemocnej, ale je to jiný, prostě divný.
Včera jsem spolknul vodu z jezera a nemyslíš, že mám giardie, že ne?
To bude stres, kamaráde.
Hele, klouby v palcích jsou, hrozně bolavý.
Vidíš to? Hele. Už jen tohle mě bolí. Hrozně. Fakt nechápu, že to Nick udělá.
Jen chce bejt šťastnej. Určitě to pro něj není snadný.
Počkat, proč jsi na jeho straně?
Ne, nejsem na ničí straně. Jen si myslím, že bychom se měli dívat na celou situaci,
no a nepodlehnout všem těm emocím.
Jo, no tak promiň, že já něco cítím. Hlavně po tom,
cos řekla slovo "emoce" tím tónem.
Hele, není ti dobře. Co kdyby sis, dal banán,
natáhnul se a já tam půjdu pomáhat.
Ty se nebudeš zlobit, když si lehnu?
Ne.
Děkuju.
To, jinej banán tu není?
Ne.
A, no, nemáme zavolat Nickovi a říct mu, co se děje?
Ne.
Toto je schránka Nicka Pagana. Prosím zanechte zprávu. Pokud si přejete poslat
fax, můžete na toto číslo. Díky, pěkný den.
Hlasovka.
Tady Kate. Kdys naposled dostal fax? A taky tohle:
Anne ti chystá tajnou obnovu slibů, což, by vzhledem k tomu, jak na tom jsi,
mohl být problém. Zavolej.
Děkuju. Kdyby byly dole další banány, napíšeš mi?
Jo.
Díky, Janesso. To je vše. Ano, úžasný. Ano, ano, jste andílek z nebe. Ciao, ciao,
ciao. Tak dobře.
Janesso, ty blbá čubko!
Jsi v pořádku?
Ne. Ten portál mě zablokoval, tak jsem tam zavolal. Čekal jsem 45 minut. Konečně
to vzala Janessa. Řekla, že to opravila. Přijde ti to opravený?
Nemáš se tím trápit. Je to znamení.
To není znamení, Danny. Hrom, sopka, když se ti ryba podívá přímo do očí. To
jsou znamení. Tohle? To je řešitelný problém a já ho vyřeším.
Tak jo, hlavně dýchej, jo?
Určitě nemůžeš zůstat doma, zlato a mít už tu šílenou
operaci za sebou?
Musím tam bejt osobně. Miami je velkej projekt.
Z domova to nejde? Přes Zoom?
Ty víš, že tam musím bejt. Chci vidět všechen nábytek,
osahat si látky.
Proč si jen musíš vždycky na všechno sáhnout? Je to sexy,
ale taky trochu frustrující.
Hele, to jediný, co chci jen bejt na dovolený
s mým krásným manželem.
Zkoušíš na mě ten hlas, co? Tímhle tónem můžeš říct cokoliv a já se z něj
-rozpustím, víš? -Mhm.
Jídelna.
Ježíši.
A co popelnice?
Aaaah! Ještě.
Janessa.
Janessu miluju.
Basta. Oh, tohle počká.
Teď už se musím připravit
na velký den Nicka a Anne.
Oh.
Co?
Jo.
Eh, bože. Sakra.
Chceš pomoct?
Jo, to by bylo fajn.
Musíš to zvedat jinak, koleny.
Nahoru a zpět, zpět. Ještě trochu víc doleva.
Zpět, zpět, zpět. Pozor na práh. Ano, můžeš otevřít dveře.
Claude, jeden dotaz. Je šance, že bys na obřadu něco zazpíval, co říkáš?
Ano?
Oh. Anne, to je tak osobní. Bylo by mi velkou ctí.
Oh! Fajn, protože, pamatuješ na tu písničku, co zpíváš na karaoke? Tu baladu
v italštině?
Ne, ne, ne, ne, ne, ne. Ta je o sirotcích z hladomoru. To nemůžu zpívat.
-Co vaši svatební píseň? Nechceš? -Oh.
Perfektní. Děkuju.
To bude taková krása!
Jo.
Jo, dále.
Ahoj, Jacku. Promiň, že, ale ne. Není ti dobře?
Oh! Ne ne ne ne. Není. To nic. Já jen, já jenom, odpočívám, no, na pak. Jo.
Potřebuješ, něco?
Jo, jen chvilku, u velkýho zrcadla, je v domě jediný.
Jasně, jo. Prosím. Prosím, jo.
-Promiň, já budu rychlá. -Ah.
Jo jen do toho. To to to jsou, to jsou, to jsou, úžasný, to, úžasný šaty.
Jsem otravná, ale nevidím si dozadu, pomůžeš mi s vlasy?
Jasně. Jasně.
Zkus ty sponečky dát takhle nějak na stranu. Já nevím. Ať je to hezký.
Jo, tak, tak jo.
Na svatbě jsem měla nevěstin závoj.
Vypadáš, překrásně.
Jak se asi bude Nick tvářit?
Schováváš se? Kde jsi vzal sendvič?
Udělal. Catering je pro barbíny. Jak se drží Jack?
No, nedrží. Ten má z toho emocionální giardie.
Hm.
Za to Claud je z obřadu hodně nadšenej.
Ne, nesuď mě. Kdybych mu řek o Nickovi a Anne, neomdlel by, ale hned vybuchnul. A
-proto ho občas musím trochu řídit. -No jasně.
-Je to tak jednodušší. -Není to přece, jako
bys mu vyloženě lhal, ne?
Co je?
Oukej, tak, no, tak. Nelhal jsem, ne, ale, no, maličko jsem si vymyslel,
že musím odjet kvůli práci místo tý operace. Já vím, já vím. Teda,
máš hrozně hlasitej obličej.
Ale na tu operaci přece jdeš, že jo?
Chci o tom přemejšlet, než Claude ztratí tu svou italskou hlavu.
Ale tuhle chviličku získám jenom takhle.
Nakonec půjdeš.
Je to balón, kterej ti narvou dovnitř přes rozkrok.
Nacpou ti tam balón rozkrokem.
To zní hrozně. Ale jdeš do toho, ne?
Kozo, můžu si sníst sendvič?
Jsme hrozný zrůdy. My všichni. Zrůdy. Chudák,
Anne bude zaskočená před svým tátou a před svým pastorem z Uticy.
A my všichni dovolíme, aby se to stalo.
-Tak jo. -Ještě ti nezavolal?
Ne.
A mně se taky zpátky neozval.
Tys mu volal taky?
Trochu, jo.
Oukej. Já taky.
Všichni mu volali. No, tak asi víme, co se stalo.
Takže zjevně dostal miliardu panickejch zpráv, leknul se a zdrhnul.
-Ne, ten by jen tak neutekl. -Já bych zdrhla.
To bys udělala ty, jo? Ty bys mě opustila, kdybych ti chystal obnovu slibů?
No tak jsem to nemyslela.
Tak víte co? Nasrat. Řeknu to Anne.
-Ale no… -Jacku, přestaň, tohle jsi nedomyslel.
Já to Anne řeknu!
-Oh. Tady jsi. Neschovávej se. -Ne.
Jack už dost dlouho mluví s Anne. Nick je, no, má zpoždění tisíc minut. Nemáme
-lidem říkat, ať jdou domů? -Do toho nejdu. Teď žiju tady.
Můžu si dojít na záchod?
Oh, dobrý den. To snad ne, vy jste kvůli tomu přijel až z Floridy?
-Ah, Done, ahoj. -Oh.
-Jo. -Byli jste spolu hodně dlouho.
67 překrásných let.
Nějaké tipy?
No, znáte to, komunikace. Hlavně se nevztekat kvůli drobnostem.
Moje žena dělala jednu věc. Ona…
Povídejte.
No, za to by mě zabila. Jednou za čas jsme se probudili a řekla:
"Gratuluju ti. Sundej si kalhoty.
Dnes bude sex."
To je neuvěřitelný.
Zkuste to někdy se svými partnery. Budou vděční, a překvapení.
Nepochybuju.
Mám vás moc ráda.
Oh.
Tenhle den si budem pamatovat. Jestli mě omluvíte, ráno jsem měl opravdovou kávu.
Jo.
Jistě, necháme vám soukromí, samozřejmě.
Určitě nechceš říct Claudovi, co se děje?
Jasně. Protože týhle párty chybí hysterickej chlap, to je fakt.
Ale tajíš mu hrozně moc věcí.
Víš co, Katherine? Máš pravdu. Do toho. Schválně, jak to dopadne.
-Ne, já nejdu. Já mu nic říkat nemusím. -Možná jen tempo, ale
tónina je jasná, tu necháme.
-Haló, zlato. -Claude.
Haló. Musíme s tebou mluvit.
Co se stalo?
Eh, bojíme se, jak to tu dopadne. Víš, Nick nám řekl,
že chce opustit Anne a ona to neví.
No jo.
No jo?
No jo. Lidi, něco pořád říkají, ale kdo ví, co nakonec udělají. Hele,
tak já mu budu držet palce, a doufat, že si láska najde cestu do jeho,
srdce. No ne? Jdu se rozezpívat. Ciao.
Tak jo.
Katherine.
Jo.
Oh.
Oh, ahoj.
-Čau. -Čau.
Tak jsem, no, no, už jsem mluvil s Anne.
No a?
Jo, já jsem šel, do toho, s tím, že budu prostě jen jakoby, milej a pevnej.
Oukej.
A, nešlo to. Prostě jsem to nezvládnul. Dojalo mě, když jsem ji viděl.
Emoce naskočily a do toho mi přeskočil hlas, a nakonec jsem řekl, že ji mám rád,
asi jedenáctkrát. Než jsem odešel, dopadlo to naprosto opačně, jasný? No a teď musím
na obřadu přečíst ten text: "Když jsou dva lidé jedno." To je z I Ching.
Hmm.
Oh, jen ses snažil udělat, co ti přišlo správný. Ale myslím, že to tak
trochu dokazuje.
Ne, ne, Kate, v jednu chvíli totiž Anne říkala, prostě, "Jacku, chceš mi ještě
něco? Tak povídej." Asi už to cítila, ne?
Jo.
A, já, jí odpověděl že ne, že nic, že jí nic dalšího říct nechci.
Ale, pak jsem jí ještě řekl…
Že, je… ty.
Co?
Já vím. Jsem hroznej. To je děs. Je to děs.
Panika. Jen mi v tu chvíli přišlo, že bys to zvládla daleko…
Oh, bože.
Ahojky.
Čau. Co děláš? Je tu hic.
Teplo z pece svědčí hlasu.
No tak jo, hele, můžu tě vyrušit?
No jistě, amore.
Claude. Zlato. Já jet do Miami nemusím.
Co? Tak jsi mi lhal?
Ne.
Jo, ale, víš, zdá se, že, že spolu tu operaci, nějak, nemůžem probrat, a že, je
-to tak… -Co to říkáš? Co na tý
operaci chceš probírat?
Jestli ji potřebuju, jestli je nutná. Oh, Bože, ne.
Nezešílel jsi? Takže ty ji teď jako nechceš?
Doktor říkal, že když budu, cvičit a držet dietu, že třeba.
Ah, jo. Jo, jo, jo. Co takhle dát si žvejku a něco si přát? Je to jasný. Vím o
co ti jde.
Co?
To byl vždycky tvůj plán. Že budeš posouvat datum, až na to zapomenu. Tak víš
co? Tohle není jako společné tetování. Tohle děláš pořád. Jen kecáš, abys měl co
-chceš. -Ne, to ne. Hele, nemůžem jít
prosím jinam? Je tady vedro jak svině.
Krucinál fix. Já to nechápu. Teď můžeš, udělat něco, abys problém vyřešil,
ale ty to neuděláš. Ani kvůli nám.
Fajn.
Fajn. Půjdu na to.
Vážně? Nebo zase lžeš?
Ne. Příští týden. Jdu na operaci.
Ale odmítám narativ, že lžu, jen abych dosáhnul svýho.
Někdy jen potřebuju čas.
Tak jo.
Jé, ahoj Kate.
-Ah, Lilo. Ahoj. -Ahojky.
Věřila bys, že to máma zařídila? To je teda dost za hranou.
Hele, zkus ji tak neodsuzovat. Je…
Ascendent v rybách?
Je to máma a miluje tvýho tátu.
Já vím. Až se to rozjede, určitě to nebude, tak trapný.
-Tak já jdu za ní. -Dobře.
Dále.
Oh, teda. Vypadáš skvěle. Jak se cítíš?
No, vešla jsem se do nich, takže mám hlad.
Ozval se ti Nick?
Ne, ale to je mu podobný. Určitě brzo napíše.
-No tak, já vím, že Jack, zmiňoval, že… -Je tam rušno. Co lidi, baví se?
Jasně. Jo. Ehm, Anne, můžeme si, chvíli sednout?
No, pokud mě chceš vidět nahou. Jestli si sednu, vybouchne to na mně.
Poslyš, Anne, my dvě se známe už hodně dlouho, ne?
Jo.
A vážně tě mám moc ráda…
Snad se mu nerozbilo auto.
Co?
Protože když jsme tady, jezdí tím svým starým BMW, v tom, jak jsi to říkala? To
-skoro červený? -Jasně, jo.
Je to vtipný, když bylo Nickovi padesát, řekl: "Víš co? Vydělávám dost.
Dopřeju si nový auto." A vydal se na nekonečný hledání novýho auta.
Každý týden prohlížel jiný stránky a něco zjišťoval.
Dva roky si zkoušel asi tucet novejch aut, možná víc.
Ale z nějakýho důvodu se vrací ke starýmu BMW.
Protože ho miluje.
V práci se umí, rozhodovat, ale, no, v životě je… někdy prostě nemá jasno.
To je Nick. Je tu za pět minut.
Jasně, takže já je půjdu všechny usadit, jo?
To bude super.
Dobře. Letím.
A děkuju.
Co?
No, prostě ti děkuju.
Eh, teď vás všechny prosím o pozornost. Nick tu bude za pět minut,
takže by se všichni měli usadit, na překvapení.
Eh, mluvila jsem s Anne. Trochu. A měl bys vědět, že ona už…
A nebude zaskočená, jestli to pomůže.
-Oh, Bože, tak tohle všechno… -Jo.
Protože se snaží.
Myslím, že jo.
Je to těžký.
No, v každým případě, já bych to asi tak dobře neudělal.
Ne, byl bys milej. Nějak bys ji slovně objal.
Ne, já bych se asi zhroutil, brečel bych a pozvracel se a nabídnul,
že jí koupím, koně.
Ach bože, chudák Anne.
Slib mi, že, že spolu budeme mluvit, aby nikomu nepřipadalo,
že musí udělat něco šílenýho, jinak mu ten druhej uteče.
Jo, slibuju.
Můžu slíbit cokoliv, protože mě brzo zabijou giardie.
Ano.
Je překrásnej a úplně rovnej.
Lidi něco pořád říkají, ale kdo ví…
Překvapení.
Ššš, už jede.
Překvápko. Obnovujeme naše sliby!
Ah.
Asi jsem měl vzít víc bagelů!
Teda, ahoj! Ahoj lidi.
Ahoj, zlato.
Ah, tady ho máme.
-Ah, dobrý den. -Oooh. Oh, na.
Drž.
Claude.
Ahoj. Děkuju.
Jsem rád, že tu dnes všichni jste. Anne mě požádala, abych zazpíval.
Děkuju.
Nebyl jsem na jejich první svatbě, a když jsme se brali s Dannym, chtěl jsem,
aby to byla naše svatební píseň. Řekl: "Ne, to nemůžeme. Ta je, Nicka a Anne.
Museli jsme si vybrat, jinou skladbu a… ale v srdci jsem měl vždy tuhle.
Ach jo, to mě, mrzí.
Možná jsme si vybrali dlouhou cestu vědeli jsme, že se jednou dostaneme až sem
Říkali, "vsadím se, že jim to neklapne"
To není naše svatební píseň. Ale je skvělá, prosím pokračuj.
Achjo, to mě mrzí.
Prosím, jsi skvělej. Ještě.
Jsi stále jediný, koho miluji, Jediný, o kom sním
Jsi stále jediný, koho líbám na dobrou noc
Jsem tak ráda, že jsme toho dosáhli
Podívej, jak daleko jsme se dostali
-Jéé. -Ano. Jak milé.
Dnes jsme se sešli, abychom oslavili Nicka a Anne, a jejich rozhodnutí, hrdě si
-vyznat svou neutuchající lásku. -Fantastický.
Zlato, promiň, poupravil jsem pravdu, abych měl svou svatební píseň.
Za pětadvacet let společného soužití jejich láska jen zesílila a stala se
A zapracuju na tý komunikaci, za týden, hned po operaci.
-Pevnou skálou v jejich životech. -A uděláme si to tetování.
Ale kdo nám to může říci, lépe, než, Nick a Anne? Anne, tak prosím, do toho.
Děkuju. No, jsme moc rádi, že tu dnes jste. Tati, děkuju.
V původním slibu jsem měla báseň, ve které jsem rýmovala líbánky a bochánky,
tak jsem ráda za druhý pokus. Bude to krátké a hezké.
Ehm.
Nicku, miluju tě.
Ne každou vteřinu každého dne, to je falešné.
Miluju tě mnohem víc. Miluju tě, když je zábava,
jako když jsme byli na Santorini a ty ses chtěl dívat na Nebezpečnou rychlost 2
v řečtině.
Já tě miluju, i když je to těžký.
Když se naše dcera narodila moc brzo a ty jsi to zvládnul a dalších osm týdnů
jsi měl kancelář v čekárně, za to, že mě dokážeš překvapit,
ať už například tím, že se dáš dokonce na
judo v sedmačtyřiceti, nebo že mi koupíš pec
a sám ji nainstaluješ, i když ten chlap říkal,
že to musí udělat jen profesionál.
Prostě tě miluju a hrozně mě štveš a já tě taky strašně štvu.
A bylo by mi velkou ctí, navzájem se štvát v nemoci i ve zdraví,
dokud nás smrt nerozdělí.
Měla jsem, no, trochu víc času na přípravu,
je to nefér, ale…
Na zlato, jsi na řadě.
Hm.
Ehm.
Teda…
Annie…
Je tam někdo? Panebože. Co budeme dělat?