- Szia! - Kelly?
- Személyesen. - Miért nem alszol még?
Nem tudok.
- Elgondolkodtattalak? - Igen.
- De kutakodtam is. - Remek.
Kérdezhetek valamit? Felkészültél a reakciójára?
Egyelőre még nem.
Nos, mi összedugtuk a fejünket és kitaláltunk egy-két szuper dolgot.
Remek. Mik azok?
Későre jár. Majd holnap talizunk az irodában.
Oké, remek. Alig várom.
Több embert kéne felvenned.
Holnapra már megbeszéltem néhány interjút.
Remek! Mikorra? Mert én is küldenék néhány ajánlást.
Az szuper lenne. Shamika majd elmond neked mindent.
- Remek. - Kelly!
Ezek szerint meggyőztelek?
- Meggyőztél! - Pamela és Danny is?
- Igen! - Ez az!
Ez csodálatos. Köszönöm!
Figyelj, drágám! Nem lesz könnyű dolgunk.
Én is tudom. De hogyhogy meggondoltad magad?
Láttuk azt a sertéshívó versenyt.
Kelly, ezt a hangot ne! Olyan megalázó!
Enyhén szólva. De tudod, mennyire tetszett azoknak a vidéki barmoknak?
De tényleg nagyon sajnálom. Sokkal többet érsz, mint egy sertéshívás.
- Tudom. - Nyugi!
Együtt megmutatjuk nekik, milyen intelligens nő vagy.
Istenem, de jól hangzik!
És tudod, mit?
Az lesz, amit az alkormányzó akar, igaz?
Vágjunk bele, haver!
Bele a közepébe!
Úgy hallom, még mindig sokat iszogatsz munka után.
Mennyit ittál?
Egy pár felest, kormányzó asszony!
Bocsi! Alkormányzó asszony.
- Szia! - Szeretlek.
Ez az! Imádom a barátaimat!
TYLER PERRY: A KORMÁNYZÓHELYETTES
Igen? Ki az?
Ez meg ki volt?
Én voltam.
- Ez a mély hang? - Igen.
Kérsz ösztrogénes krémet? Minden oké?
Igen, minden oké.
Azt hittem, itt van Michael.
- Nincs. Fejezd már be! - Miért hívtál ide ilyen korán?
Ma korán indulok a parlamentbe. Nem akarom felkelteni a srácokat.
Nem keltek fel. Korábban keltem, mint Jézus Krisztus.
Igen, mert gyorsan le kell lépnünk.
- Bűnözni megyünk, vagy mi? - Nem. Munkába megyünk.
De csak most értünk haza. Alig tudtam a pasimmal lenni.
Ne csináld! Mennünk kell. Gyerünk!
Csajszi!
- Felkapcsolod a villanyt? - Így is látunk.
A te korodban nem lenne jó lezúgni a lépcsőn.
Nem az anyám vagyok!
Kapcsold fel!
Nem. Ott van Basil zakója. Az épp elég fényt ad.
- Hogy érted ezt? - Halálra rémítettél!
- Hová mentek? - Hogy kerültél ide?
- Miért suttogtok? Öt óra van. - A parlamentbe megyünk.
- Tudom én, mi megy itt. - Mi?
- Kerülöd a gyerekeket. - Nem!
- De igen. - Nem.
Pihennek, nekem meg dolgoznom kell.
- Lola! - Jézusom!
- Felébreszted őket! - Már ébren vagyunk.
Szia, angyalkám!
Dehogy angyalka!
- Mit csináltok ilyen korán? - Kerülsz minket.
- Dehogy! - De igen.
- Nem. - De igen.
Csak dolgoztam.
Mindig korán indulsz és későn érsz haza.
Hogy ne kelljen megbeszélnünk azt a videót.
- Nem tudom, miről beszélsz. - Valld be, hogy te voltál!
- Picsanadrágban? - Nem…
Régen tanganadrágnak hívtuk.
Kilóg belőle a tangájuk, és…
- Tényleg az. - Az nem én voltam.
Rá volt írva, hogy „picsanaci”.
A bal popsiján „picsa”, a jobbon „naci”, és ott riszáltad magad benne.
- Végül is igaza van. - Mi?
- Tényleg rá volt írva. - Nem…
Nyugi! Csak valld be nekik!
Oké. Rendben.
Lehet, hogy én voltam.
- Végem! - Tudom. Sajnálom, gyerekek.
Nekem megszabod, hogy mit vehetek fel, te meg ilyenben videózol?
Én akkor már főiskolás voltam.
Akkor a fősulin hordhatok olyat?
Ki van zárva.
- Miért? - Már nem divatos.
- Miért akarnál olyat hordani? - Igen, miért?
Nem akarok, de szeretném szabadon kifejezni magam.
- Atyám! - Hasonlítani akarok rád.
- Amikor a freakniken voltál. - Ne használd ezt a szót!
- Egyáltalán mit jelent? - Nem tudom, mit…
Két szóból tevődik össze…
Basil, ne!
Ma nagy nap lesz a munkában.
Indulnom kell. Ezt majd megbeszéljük, ha hazaérek. Rendben?
És az mikor lesz?
De sose vehetsz fel olyan ruhát.
- Felejtsd el! - Felfogtam.
Jó. Sziasztok!
Szólt a kormányzónak, hogy látni akarom?
- Igen, de elfoglalt. - Hát persze.
Sajtótájékoztató lesz a csővezetékről.
- Oké. - Előtte beszélni akar önnel.
- Hánykor? - Beleírtam a napirendjébe.
Megnézem. Köszönöm.
- Kérdezhetek valamit? - Persze.
Kik azok ott a folyosón?
Ó! Jelentkezők.
Mire jelentkeznek?
A maga állására, Henry.
Igen, ez a helyzet. Köszönöm. Szép napot!
Sajnálom. Nagyon elfoglalt.
Ez komoly?
Igen, komoly.
Nos, nem válthat le csak úgy. A kormányzó nevezett ki.
Utána kéne néznie a dolgoknak,
mert nagyon is leváltja magát.
- Ez amolyan fajtás probléma? - Tessék?
Azért nem kedvel, mert nem vagyok fekete?
Nem fajtás, hanem hajtás.
Hajtás a legjobb pozíciókért.
És mindegy, milyen a bőrszíne, maga egyszerűen idegesít.
- Viszlát! - Gond van?
- Nem. Megmutassam az irodáját? - Kérem.
Üdv! Kelly vagyok, Ms. Dunkerson új kabinetfőnöke.
Nem. Én vagyok a kabinetfőnök.
- Szerintem magát kirúgták. - Mi ez az egész?
Bocs, elég sötét. Fogadja el!
Beszélek a menedzserrel.
- Menjen! - Menjen csak, Karen!
- Persze, várok. Semmi gond. - Jed!
- Épp telefonálok. - Ez fontos.
Mondom, telefonálok.
Ez nagyon fontos a kormányzó úrnak. Várjon!
Igen, kedves!
Pepperonit és salátát szeretnék.
- Most viccel? - Köszönöm.
Szép napot! Helló!
Mi a baj?
Kirúgott.
- Azt nem teheti. - Dehogynem. Megtette.
- A kormányzó dühös lesz. - Beszélnie kell vele.
Fogok is. Amint itt az ebédem.
Ez sürgős.
Jól van, nyugodjon meg szépen!
Mondtam, hogy nem teheti meg.
A kormányzó kedveli önt. Én is. Nem válthatják le.
- Maga kedvel? - Persze, de nem úgy.
Nem is úgy értettem.
De mondom, állásinterjúkat tart,
hogy mindenkit leváltson, akit a kormányzó kijelölt. Magát is.
Ugyan már!
Nem hiszi el? Akkor nézzen ki a folyosóra!
Csak az időmet pocsékolja, Henry.
Kinézek a folyosóra, de nincs ott semmi.
- Basszus! Az Kelly Washington? - Kelly Washington.
- Jackson polgármestere is itt van. - Előbb én, aztán maga.
Nyugi! Ha megérkezik a kormányzó, rögtön szólok neki.
Ez sürgős.
Már pakolják lefele az íróasztalomat.
Bizalmas dolgokat is tartok ott.
Nagy levegő!
- Én vagyok a kabinetfőnök! - Nyugtatót?
Elintézem. Van tervem.
- Bízzon bennem! - Jön nekem eggyel.
- Köszönöm. - Bírom magát.
Köszönöm. Én is bírom magát. Kérem, menjen ki!
- Ő is jó. Tetszik. - Igazi álomcsapatunk lesz.
Már épp hiányoltuk.
Henry, már beszéltünk a kopogásról.
Az ajtó túloldalán, Henry.
Jöjjön be!
- A kormányzó várja az irodájában. - Oké. Pompás.
Készüljön fel a sajtótájékoztatóra!
Kész vagyok.
- Remek. - Remek.
Mindenki kész?
Persze.
Oké.
- Találkozunk a tájékoztatón. - Oké.
Elkísérjünk, ha esetleg a kormányzó gyilkolni akarna?
Nem. Két kamaszt nevelek és túl vagyok egy váláson.
Megoldom.
- Elintézem. - Te vagy a hősöm.
Az enyém is. Büszke vagyok rád.
Mind azok vagyunk.
Ugye? Ez… Csajszi!
De tudod, hogy fehér, ugye?
- Megoldom. - Igen.
- Van fegyverem.
Köszönöm mindenkinek!
- Ez az. - Az első sajtótájékoztató.
- Igen. - Menni fog!
- Köszönöm. - Hajrá!
- Ez az! - Mindent bele!
Ez komoly?
- Köszönöm. - Nincs mit.
Kormányzó úr, az alkormányzó asszony megérkezett.
Hát persze.
- Jó napot! - Jó napot!
- Csodásan néz ki ma reggel. - Köszönöm szépen.
- Tetszik ez a szín. - Nekem is.
Mármint a ruha színe.
Gondoltam, hogy így érti.
A világért se akarnám, hogy modortalannak tartson.
Hát persze, hogy nem.
Így van. Nos, hol is…
Hol is van a beszéd? Ez…
Ó, megvan.
Tessék.
Ez az én beszédem?
Igen, a csővezetékről fog beszélni
- a mai sajtótájékoztatón. - Értem.
Én fogom kezdeni, magának pedig annyi a dolga,
hogy helyeseljen mindenre.
De ezt nem én írtam.
Nem szokás saját magunknak beszédet írni. Olvassa fel!
Nem biztos, hogy szeretném.
Kérdeznék valamit.
Miért választotta a politikát?
Ügyvédként államszerte rengeteg fiatalt képviseltem,
és többet szerettem volna segíteni.
Ők csak hoztak egy rossz döntést. Hibázni mindenki szokott.
És úgy gondolja, itt ezt megoldhatja?
Nagyon remélem, uram.
Maga aztán optimista és energikus.
- Tessék? - Maga talán jót akar, kedvesem,
de a politika nem.
Szerintem ezen tudok változtatni.
Ez aranyos.
Oké.
Na és készen áll a sajtótájékoztatóra?
Igen, készen állok.
Viszont még nem néztem át a beszédemet, szóval…
Ne aggódjon!
Csak kövessen engem!
- Nos, kormányzó úr… - Gyerünk! Nyomás!
Odakint várom.
Jól van.
Jó napot mindenkinek!
El se tudom mondani, mennyire örülök,
hogy ma velünk tart az új alkormányzónk is.
Igaz, hogy különböző pártokhoz tartozunk,
de Mississippi lakói így akarták.
Megjegyzem, remek humorérzékük van.
Legalábbis 36,1%-uknak.
Nem annyi fekete él az államban?
Én és ő. Hihetetlen, igaz?
Dunkerson alkormányzó asszony.
Tudják, már megismerkedtem a kedves családjával is,
és képzeljék, az édesanyja egyszerűen fergeteges!
Csak egyszer látott. Semmit se tud rólam.
- Cleo… - Ne csitítgass!
A gyermekkori nevelőnőmre emlékeztet, Miss Lulabelle-re.
Ez komoly?
Tündéri hölgy volt.
Egészen a haláláig itt élhetett a mi földünkön.
Cserébe dolgoznia kellett.
Szeretném, ha tudnák,
mennyire jó ez a helyzet az állam számára.
Ez a hölgyemény egy rendkívül okos,
rendkívül intelligens fiatal nő.
Szépen artikulál,
meglepő módon, és ég benne a tettvágy.
És nagyon örülök,
hogy végre kapott a parlament egy kis vérfrissítést.
Mielőtt átadnám a szót az új alkormányzónak,
szeretnék pár mondatot mondani a csővezetékről.
Az alkormányzónk több környékbeli gyülekezetet is meglátogatott,
és sikeresen megszavaztatta a csővezeték megépítését,
hiszen jól tudja, milyen sokat jelent ez az állam számára.
De főleg azért,
mert ő maga is sötét színű közösségből származik.
Ez meg miről beszél?
Azaz színes bőrű közösségből.
Most pedig átadom a szót
az új alkormányzónknak,
Antoinette Dunkersonnak.
Én csak Nettie-nek hívom.
Egy pillanat.
Tessék.
Köszönöm.
Köszönöm szépen. Köszönöm, kormányzó úr.
Szeretném elmondani, mennyire vágyom rá, hogy támogassam ezt a kabinetet,
és azt tehessem, ami az államunk, az otthonunk számára a legjobb.
Nagyon örülök, hogy én képviselhessem Mississippi lakosságát, nemcsak azokat,
akiket mindig meghallgatunk,
hanem azokat is, akiket gyakran figyelmen kívül hagyunk.
Szeretném közölni önökkel, hogy valószínűleg félreértés történt.
Az én hivatalom nem engedélyezte
és nem is népszerűsítette azt, hogy a csővezeték…
- Nagyon dühös! Szuper! - …Donaldsonville-en fusson keresztül.
Azt tanácsoltam a kormányzónak, hogy építtesse a csővezetéket
három kilométerrel északabbra.
Úgy csak termőföldeken vezetne keresztül,
és nem lenne szükség rá, hogy családokat szakítsunk szét.
Én pedig megmondtam, hogy az nem lenne jó.
De azt is megbeszéltük, hogy visszatérünk még erre.
Nem beszéltük meg.
De igen.
Nem rémlik ilyesmi.
Nekem viszont igen.
Mi lenne, ha itt helyben megbeszélnénk?
Jól van. Beszéljük meg!
Uram! Ms. Dunkerson világossá tette, hogy több tervét is ellenzi,
például a Vib Lora vegyi üzem áthelyezését.
Hogy fognak megegyezni a csővezeték ügyében?
- Elnézést! Tessék, uram. - Elnézést!
Nos,
- azt tesszük, ami a legjobb az államnak. - Így van.
De még mindig ellenzi az üzemet és a csővezetéket?
Igen…
Nos, az a vegyi üzem 4000 új munkahelyet teremt a közösségnek.
Igen, de mi lesz a környezetszennyezéssel?
Ez a környezetvédelmi hivatal gondja.
Ők pedig biztosítottak minket arról, hogy nem lesz káros hatása.
Az alkormányzónak mi a véleménye?
Neki nem kell nyilatkoznia. Mindenben mellettem áll.
Csak kicsit lentebb.
Nekem nem úgy tűnik.
- Alkormányzó… - Igen?
…az üzem néhány háztömbnyire lenne a maga gyermekkori lakóhelyétől.
A lakók tiltakoznak. Mit szól?
Így van. Támogatnám a… Elnézést, kormányzó úr! Hadd…
Így. Köszönöm.
Ahogy a csővezeték ügyében is,
a vegyi üzem számára is próbálok alternatív megoldást találni.
Hogy az állam elveszítse azt a sok munkahelyet?
Tehát nincs egyetértés.
Nem… Elnézést, kormányzó úr! Oké, csak…
Nem. Biztos vagyok benne, hogy a kormányzóval
lesznek még nézeteltéréseink.
De egy dologban egyetértünk.
Azt tesszük, ami az államnak a legjobb.
Ezért teremt nekünk
a vegyi üzem annyi új munkahelyet.
Szeretnénk tudni…
Jól kijövünk egymással.
Köszönöm mindenkinek,
de nekem és ennek az éles eszű hölgynek
még rengeteg dolgunk van ma,
úgyhogy lassan mennünk kell.
Köszönjük szépen!
Köszönjük mindenkinek!
- Hű, de dühös! Kiakadt. - Igen.
- Jed! - Igen, uram?
Kérem a savlekötőmet!
Igen, uram.
- Az egész kicseszett üveget! - Máris.
Egy pillanat. Itt van.
Maga!
- Igen? - Tessék.
Szerintem jól szerepeltünk.
Köszönöm, hogy annyi szépet mondott rólam!
Baromság! Baromság volt az egész! Visszaszívok mindent.
Oké. Hogy mondta, uram?
Mi ez a pereskedés?
Kormányzó úr!
Nem! Mi a francot művel? Tudja, hol van?
Igen.
Kétlem.
Nagyon is jól tudom, hol vagyok.
Nekem nem úgy tűnik. Azt se tudja, mi itt a dolga.
Segíteni Mississippi lakosságának, uram.
Az a sok ember a hallban iszonyúan dühös!
Ha lehiggadnak, majd beszélhetnek velünk.
Együtt kellene megoldást keresnünk.
Maga itt csak kirakati baba, kedveském.
Nem kell belekeverednie semmibe.
Maga csak a kongresszus szavazatait ellenőrzi.
Ennyi.
Most megúszta, hogy nekiállt itt ömlengeni,
mint egy tanácsos, de ennek itt nincs helye.
Én vagyok a kormányzó. Ezt jól vésse a fejébe, kisasszony!
Élvezze csak a munkát, amit tőlem kap!
- És még valami. - Igen?
Az első szabály.
- Igen? - Soha,
de soha nem tehet túl az urán!
Hűha!
„Soha nem tehet túl az urán.”
Pontosan ezt mondtam.
Értem. Én is így hallottam.
Ne merészeljen ilyen hangsúllyal beszélni!
Ne merészelje!
Csak megismételtem, amit mondott, uram.
Megértettem.
Tudja, mi a maga baja?
Hogy sértőnek találom ezt a kifejezést?
Na és miért?
Maga tényleg nem érti?
Nagyon is értem, miért találja sértőnek.
Azért, mert fekete.
- Az vagyok. - De én ezt mindig hangoztatom!
Talán többet kellene gondolkodnia, mielőtt megszólal, uram.
Maga most provokál, kisasszony?
Nem provokálom. Én magát képviselem.
Remek. Igazán bölcs.
Az is bölcs lenne, ha maga is tisztelne engem.
Ezt hogy érti?
Úgy, hogy tisztelhetne annyira, amennyire én tiszteltem magát.
Hetekig jártam be ide úgy, hogy kizárólag azt tettem,
amit maga mondott nekem,
pedig ehelyett segíthettem volna az állam helyzetén.
Már értem.
Remek.
Túl alantasnak tartja az efféle munkát.
Nem ezt mondtam. Nem tartom annak.
Tudja, nekem mennyi szart kellett lapátolnom?
Hány disznónak kellett üvöltenem?
Mennyi kellemetlen dolgot kellett megtennem, hogy kormányzó legyek?
Talán ez a baj magával.
Büdös magának a munka.
Nem bánom, ha nehéz a munkám, uram.
Megteszem, amit meg kell tennem.
Én egy intelligens nő vagyok, uram,
és képes lennék megoldani az ilyen szituációkat,
hogy segítsem az államunkat!
Ezért vagyok itt!
Segíthetek magának azokban a dolgokban, amikben a statisztikák nem tudnak.
Arról nem tudok beszámolni, hogy mi történik a termőföldeken,
de a saját lakóhelyem eseményeiről igen.
És mindkettő ugyanolyan fontos, uram!
Ugyanolyan fontosak!
Tűnjön el az irodámból!
Rendben.
És érje el, hogy aki beperelt, az vonja vissza!
Sajnálom, de nem,
amíg össze nem ülünk egy szobában mindent megbeszélni.
Maga aztán erőszakos, hölgyem.
Nem akartam az lenni, uram.
Csak szeretném, ha figyelne rám.
Most is épp magára figyelek.
Most már igen.
Kisasszony…
Ha szeretne valamit, a folyosó végén leszek az irodámban, uram.
Megtörölgessem, uram? Üljön csak le!
Üljön le! Üljön csak le, uram! Semmi baj.
Hogy ment?
- Szuperül érzem magam. - Ez az!
Remekül vagyok. Csak besétáltam és elmondtam neki a véleményemet.
Egy kicsit sem kíméltem!
Ez az, csajszi!
Mindent rázúdítottam. Ő meg próbált terelni.
- Szuper volt. - Hé!
- Mi az? - Baj van.
- Dehogy van baj! Nagyszerű volt! - Az ott…
- Ott valami… - Mi az? Mi a baj?
- Hátul. - Várj…
Ez a maga műve!
Hívjanak mentőt!
Te most kinyírtad a kormányzót?
Nem volt szándékos.
A feliratot fordította: Kristóf K. Varga