‫יופי! ואנחנו מתקדמים.‬
‫זה הבניין היפהפה שלנו.‬
‫וזה היה המושל הקודם שלנו מ-1947,‬
‫מר לואיס צ'אפל, נראה לי.‬
‫תראו את כל ציפורי מיסיסיפי.‬
‫נכון שהן יפות?‬
‫לא.‬
‫כן.‬
‫כאן מתרחשת כל החקיקה.‬
‫ואנחנו מתקדמים.‬
‫תראו, יש לנו הפתעה מיוחדת. לא ציפיתי לזה!‬
‫ואו, תראו את כל הילדים היפים האלה.‬
‫אתם נהנים מהטיול שלכם לקפיטול?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫ילדים, אתם יודעים מי זאת?‬
‫לא.‬ ‫-כמובן שאתם יודעים.‬
‫לא, אנחנו לא.‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו לא.‬
‫תנחשו מה התפקיד שלה.‬
‫היא המנקה?‬
‫לא.‬
‫את עומדת למשפט?‬
‫לא.‬
‫תנחשו שוב.‬ ‫-אני יודעת מי היא.‬
‫היא הזקנה שאימא שלי אוהבת.‬ ‫מרי ג'יי בלייג'.‬
‫לא. תנחשו שוב.‬
‫טוב, מספיק עם הניחושים.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, הם צריכים ללמוד.‬
‫זה רגע נפלא ללימוד ההיסטוריה של השחורים.‬
‫טוב, זה מביך.‬
‫טוב, קדימה, ילדים, תנחשו.‬
‫לא. לא, זה בסדר.‬
‫מספיק עם הניחושים, בבקשה.‬
‫אני סגנית המושל.‬
‫מי?‬
‫סגנית המושל של מדינתנו הנהדרת.‬
‫זו אנטואנט דנקרסון,‬ ‫סגנית המושל השחורה הראשונה.‬
‫בסדר.‬
‫את אומרת את זה כאילו שיש לזה משמעות.‬
‫אז… מאיזה בית ספר אתם?‬
‫ביה"ס יואי פ. ניוטון,‬ ‫בו אנו מייצגים את אנשינו.‬
‫הם קיצוניים שם. זה לא משחק.‬ ‫-בסדר.‬
‫למה את לא המושלת? את לא טובה מספיק?‬
‫לא, אני פשוט לא התמודדתי‬ ‫לתפקיד המושל, טוב? כלומר…‬
‫אז את לא יכולה לנצח אותו?‬ ‫-אני חושבת ש… יכולתי.‬
‫לא, היא לא יכולה לנצח אותו!‬
‫היא פוגעת בתדמית שלנו!‬
‫אמרתי לכם שאלה יהיו האנשים שלכם.‬
‫יש לי שאלה. יש לך גבר? את רוצה גבר?‬
‫הוא צודק. אפילו הילדים חשים בזה.‬ ‫-תפסיקי כבר!‬
‫תראו, אתם כל כך נפלאים וחכמים.‬
‫אבל יש לי לו"ז עמוס, לצערי.‬
‫אז אני חייבת למהר ל…‬
‫מה?‬
‫הדבר המאוד חשוב.‬
‫מותק, על מה את מדברת?‬
‫הפגישה החשובה מאוד שקבענו…‬
‫כן.‬ ‫-אנו חייבות ללכת.‬
‫ואנחנו מתקדמים. טוב, בואו נלך לכאן. ביי.‬
‫טוב, ילדים, אני אראה לכם‬ ‫איפה אבות אבותיכם קטפו כותנה‬
‫ולמדו מיומנויות עבודה.‬
‫מה לעזאזל היא אמרה?‬
‫ואנחנו מתקדמים.‬
‫את חייבת להשתפר בחילוץ שלי מהמצבים האלה.‬
‫טוב, לא ידעתי שעומדים לתקוף אותנו‬ ‫כל הילדים של ניק קאנון בבת אחת.‬
‫כל הזמן נתתי לך רמזים.‬ ‫-עשית את זה עדין מדי.‬
‫אז בפעם הבאה אגיד,‬ ‫"תזיזי את התחת שלך". כן?‬
‫זה יותר טוב.‬
‫אפרופו תחת… היי, מייקל.‬
‫הוא מאחוריי?‬
‫כן. דברי איתו.‬
‫היי.‬ ‫-שלום, גברתי.‬
‫אז תהיתי אם יש לך זמן בלוח הזמנים שלך‬
‫להיכנס אליי…‬ ‫-מותק, אל תגידי להיכנס.‬
‫לא להיכנס.‬ ‫-זה מילולי מדי.‬
‫לעצור לביקור…‬
‫לעצור לביקור בלשכה שלי שנמצאת ממש…‬
‫סליחה, כאן למעלה.‬
‫אתה יודע, שם למעלה…‬
‫משמאל, אז כאילו ב…‬
‫אתה יודע איפה הלשכה שלי, מייקל.‬ ‫אני מצטערת, פשוט…‬
‫חם פה.‬ ‫-זה הזמן הזה בחודש.‬
‫סליחה.‬
‫אז, בעיקרון, יש לך זמן בלו"ז שלך היום?‬
‫טוב, הועברתי לעבוד אצל הסנטור מדיסון,‬
‫אבל ברגע שאסדר אותו,‬
‫אני יכול… להיכנס לביקור.‬
‫או לעצור לביקור.‬
‫אעצור אצלך ונדבר על זה.‬
‫טוב, אם תוכל לעצור לביקור‬ ‫כדי שנוכל לפתור את זה.‬
‫זה היה כאילו… עניין ענק… ענק…‬
‫שהיה רק אי הבנה.‬ ‫-תפסיקי לעשות ככה.‬
‫סליחה.‬ ‫-דוחה.‬
‫טוב, אני מצפה לשמוע על העניין הענק הזה…‬
‫שהיה אי ההבנה.‬
‫מותק, הוא כזה שגדל.‬
‫בסדר.‬
‫תודה. אנחנו נחכה בלשכה. תודה. זה הכול.‬
‫שיהיה לכן… יום גדול וטוב.‬
‫הוא כועס.‬
‫אני יודעת, הודות לך.‬
‫לא עשיתי כלום. רק ניסיתי לעזור.‬
‫זה פשוט יותר מדי.‬
‫קראו לך מרי ג'יי בלייג', מותק.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫את באמת נראית קצת כמוה.‬ ‫-אנטואנט.‬
‫היי, המושל.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר טוב. מה שלומך?‬
‫אני ממש בטוב.‬
‫נהדר.‬
‫את נראית נפלא.‬
‫תודה.‬
‫תוכלי להיכנס לרגע למשרד שלי, בבקשה?‬
‫מותק, הוא זומם משהו.‬
‫כן, בטח, כמובן.‬
‫אל תעשי את זה.‬ ‫-תשתקי.‬
‫קחי את התיק שלי. תודה.‬ ‫-אל תגידי שלא הזהרתי אותך.‬
‫תודה.‬ ‫-כמובן.‬
‫תקשיבי. אני פשוט…‬ ‫-כן.‬
‫- נבחרת העם‬ ‫סדרה של טיילר פרי -‬
‫אנחנו מעריכים את זה ש…‬ ‫-כן.‬
‫כולכן מכירות את אנטואנט,‬ ‫סגנית המושל הנהדרת שלי.‬
‫לא, אנחנו לא.‬
‫היי.‬
‫היי, סנטוריות.‬
‫אלוהים, שלום!‬
‫שלום.‬
‫סנטוריות, יש לכן מוניטין נהדר. אני מעריצה.‬
‫ואנחנו לא יודעות דבר על המוניטין שלך.‬
‫היי.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫גבירותיי, אתן יודעות‬ ‫איך מתקדם היום שלי, אז…‬
‫אנחנו רוצות לדבר איתך, המושל.‬
‫טוב, את צריכה לתאם ביומן שלי.‬ ‫אי אפשר פשוט להתפרץ לכאן.‬
‫ניסינו לתאם ביומן שלך במשך חודשים.‬
‫טוב, לוח הזמנים של המושל עמוס מאוד, אז…‬
‫כן…‬
‫עמוס מדי בשבילנו? אנחנו נזכור את זה.‬
‫טוב, אני חייב להגיע ל…‬
‫כנס. אנחנו חייבים לזוז.‬ ‫מצפים לך שם בעוד 40 דקות.‬
‫כן, אני מצטער,‬ ‫אבל לדבר עם אנטואנט זה כמו לדבר איתי.‬
‫המושל, אנחנו צריכות לדבר…‬
‫אני מצטער מאוד.‬
‫אנחנו צריכים להגיע לפגישה.‬ ‫-כן, הפגישה.‬
‫חשבתי שזה כנס.‬
‫זה אותו הדבר כאן.‬ ‫-אכן. סגנית המושל…‬
‫בכל פעם שאנחנו מתקשרות אליך, אתה מאחר.‬
‫כן, אבל אם רק תיפגשו עם הסגנית,‬ ‫היא תטפל בזה,‬
‫כמו שאמרתי.‬ ‫-אני לא רוצה להיפגש איתה.‬
‫אנחנו רוצות להיפגש איתך.‬
‫אני מצטער מאוד.‬
‫אני באמת…‬ ‫-חייבים לזוז.‬
‫כן, אני באמת מצטער, גבירותיי.‬ ‫-מכאן.‬
‫טוב, שלום.‬
‫איך אני יכולה לעזור?‬
‫אני לא רוצה לדבר איתך.‬
‫אין לך כוח וזה בזבוז מוחלט של הזמן שלי.‬
‫תני לה הזדמנות.‬ ‫-אני לא מעוניינת.‬
‫טוב, אני כן.‬
‫את לא רואה אותה בכל מקום‬ ‫שבו יש שחורים? היא עלה תאנה שחור.‬
‫לא הוגן להגיד זאת.‬
‫אולי נלך ללשכה שלי?‬
‫יש לי לשכה משלי, בסוף המסדרון.‬
‫בואו נלך. בואו אחריי.‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫תוכלי לעזור לי לקום?‬
‫הנה!‬
‫קדימה, סנטוריות. בואו נלך ללשכה שלי.‬ ‫-היא אפילו לא מצליחה לקום מהכיסא.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫אני מקווה שיש שם קפה.‬ ‫-אני פשוט…‬
‫טוב, גבירותיי, היכנסו ללשכה שלי‬
‫ושבו על הספה האדומה, למה לא?‬
‫בסדר.‬
‫תביאי לי קפה.‬
‫עם מי היא מדברת?‬
‫תודה, שאמיקה.‬
‫תביאי קפה, בבקשה. תודה.‬ ‫-אני לא מביאה כלום.‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫יש לך משרד מקסים.‬
‫תודה. תודה רבה.‬
‫אני רואה שלא נתנו לך לעצב.‬
‫סליחה?‬
‫יש תקציב לעיצוב. ואני רואה שלא עשית את זה.‬
‫ככה זה נראה‬ ‫אצל סגן המושל העלוב שהיה לפנייך.‬
‫תסלחי לה.‬
‫היא לא צריכה לסלוח לי.‬ ‫אין לה סמכות לעשות כלום.‬
‫טוב, במה אוכל לעזור?‬
‫מה את חושבת שאת יכולה לעשות?‬
‫ובכן…‬
‫שום דבר.‬
‫היא פשוט כועסת לגבי הצינור הזה.‬ ‫-היא לא יודעת על זה כלום.‬
‫אני בהחלט יודעת.‬
‫מה את יודעת?‬
‫דיברתי עם המושל על האפשרות‬ ‫להזיז את הצינור הזה שלושה ק"מ צפונה‬
‫כדי שזה לא ישפיע על השכונות.‬
‫ומה הוא אמר?‬
‫אנחנו עדיין דנים בזה.‬
‫הוא לא יעשה את זה.‬
‫כי אז זה יעבור‬ ‫באזור של החקלאים וחסרי הקרקעות.‬
‫אז הוא הלך לכנסייה ההיא, לכומר ג'ונס,‬
‫לתת לו שוחד.‬
‫ואז שלחת מכתב מהלשכה שלך‬ ‫בו כתבת להם שעליהם לקבל את זה.‬
‫למעשה, זו הייתה אי הבנה.‬ ‫-מותק!‬
‫את יודעת איפה את?‬
‫באמת אין צורך שתקישי באצבעות לעברי.‬
‫בטח אם אבדוק מתחת לפאה שלך,‬ ‫אגלה שאת מזיעה בגלל חוסר ניסיון.‬
‫את יודעת שהאנשים האלה‬ ‫ילעסו אותך ויירקו אותך החוצה?‬
‫ראשית כול,‬
‫הרוב פה הוא שיער שלי.‬ ‫-זה לא שלה.‬
‫ושנית, אני ממש מנסה ל…‬
‫לא, את לא.‬ ‫הסגל שלו עדיין אומר לך מה לעשות.‬
‫אני עובדת על…‬ ‫-בדקת בכלל מה הכוח שיש לך פה?‬
‫כן, בדקתי. זה אכן מוגבל…‬
‫אני מדברת על הדברים שיש לך שליטה עליהם.‬
‫תיתני לאישה לדבר?‬ ‫-אני מנסה! היא לא אומרת כלום!‬
‫איך תוכלי לעזור לנו?‬
‫הבהרתי למושל שהוא צריך‬ ‫לשקול העברה של הצינור הזה.‬
‫זה רק כמה קילומטרים,‬ ‫וזה לא יעלה לחברה או למדינה כסף נוסף.‬
‫הוא לא יעשה את זה.‬
‫את לא יכולה לדעת. אני עדיין עובדת על זה.‬
‫אז כדאי שתתחילי לעבוד‬ ‫כי הם יתחילו בחפירות בקרוב מאוד.‬
‫היא נראית כמו אייל שבא מולו רכב.‬
‫מתי?‬
‫מחר.‬
‫לא ידעתי את זה.‬ ‫-כי הם לא רוצים שתדעי.‬
‫את האישה השחורה היחידה‬ ‫שישבה אי פעם במושב הזה,‬
‫ואת לא גורמת לשום שינוי‬ ‫למען השחורים שהביאו אותך לכאן.‬
‫וכמו שהבאנו אותך לכאן,‬
‫אנחנו נוציא אותך.‬
‫בסדר.‬
‫למען האמת,‬ ‫למה אנחנו פה בכלל? אני הולכת.‬
‫תסלחי לה. היא קצת נלהבת.‬
‫כן, זה נכון.‬
‫שאמיקה.‬
‫מייקל פה איתי.‬ ‫-נהדר, תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫דיברתי עם אנטואנט.‬ ‫-טעות שלי.‬
‫תסגרי את הדלת אחרייך.‬
‫עכשיו את רוצה לסגור את הדלת? בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫תודה שהסכמת להיפגש איתי.‬
‫אין בעיה.‬
‫רציתי להתנצל.‬
‫על?‬
‫על… פשוט…‬
‫אי הבנה מטורפת ש…‬
‫קרתה.‬
‫באיזה עניין?‬
‫זה כל כך מצחיק מה שקרה.‬
‫אני רק רוצה לדעת מה קרה.‬
‫תראה, היה פתק‬
‫כשנתת לי את צנצנת הריבה.‬
‫היה עליה פתק, מישהו כתב את זה,‬
‫וחשבתי שאתה כתבת את זה לי, והיו שם דברים.‬
‫וזה היה פשוט…‬
‫פתק?‬
‫כן.‬
‫ממני?‬
‫אז מה היה כתוב בפתק הזה?‬
‫טוב, זה לא חשוב.‬
‫לי זה כן.‬
‫לא, זה לא… זה פשוט…‬
‫לא.‬
‫אז בכל אופן, רק רציתי להתנצל,‬
‫כי זה היה פשוט מצב מאוד מביך.‬
‫אל דאגה.‬
‫ובאמת הייתי צריכה לבדוק את זה יותר‬
‫לפני ש… פיטרתי אותך.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-אל תצטערי.‬
‫כלומר, לחשוב שאתה מפלרטט… איתי…‬
‫זה ממש טיפשי ולא מהעולם הזה ו…‬
‫אני כן.‬
‫מה?‬
‫פלרטטתי.‬
‫אבל לא כתבתי את הפתק.‬
‫ולעולם לא הייתי עושה דבר כל כך לא מקצועי.‬
‫אבל אני עדיין גבר ואני עדיין אנושי.‬
‫ואת עדיין אישה יפה מאוד.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫אז כנראה יצא טוב שהועברתי למישהו אחר.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, שיהיה לך יום נעים.‬
‫גם לך, מייקל.‬
‫תודה.‬
‫תודה לך.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אנחנו פשוט…‬
‫נלך לכאן ו… כן.‬
‫מותק.‬
‫תודה, מייקל.‬
‫תודה לך.‬
‫אלוהים.‬ ‫-לעזאזל, מותק.‬
‫הוא פלרטט איתי.‬
‫את יודעת מה?‬
‫הוא בעייתי. ואני אכבד את התפקיד הזה.‬
‫טוב, מה לגבי כבוד לטוטה שלך?‬
‫היי! תעזבי את הטוטה שלי בשקט.‬
‫אל תערבי אותה.‬ ‫-לא מערבת.‬
‫אני אכבד אותה בזמני הפנוי ובדרך שלי.‬
‫כן, תכניסי את זה.‬
‫טוב, צאי החוצה.‬
‫טוב. בסדר. לעזאזל.‬
‫אלוהים.‬
‫הוא כזה חתיך!‬
‫אני אכבד את התפקיד הזה.‬ ‫את תכבדי את התפקיד הזה.‬
‫אבל לעזאזל, הוא חתיך!‬
‫לא. תכבדי.‬
‫ואו. מה זה?‬
‫תעזבי את זה.‬ ‫-מה זה לעזאזל?‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫היי!‬ ‫-לעזאזל!‬
‫מה המצב? פמלה, דני, מה קורה?‬
‫מה קורה, בזיל?‬ ‫-היי, בזיל.‬
‫הבית קצת מפחיד, אבל זה יתחבב עליכם.‬
‫לא, אני לא רוצה ששום דבר מזה‬ ‫או מזה יתחבב עליי.‬
‫או ממה? החליפה הזאת?‬
‫כן, אחי.‬
‫החליפה שלך ראויה להחלפה.‬
‫תקשיב, שיקי-גנדרן, אל תעשה את זה.‬
‫אתה לא תנצח.‬
‫מעולם לא חיבבתי אותו.‬
‫בכל אופן, מה קורה? מה מביא אתכם לפה?‬
‫קיבלתי שיחה שאנטואנט רוצה לפגוש אותי,‬ ‫אז הבאתי את החבר'ה.‬
‫אני מת על זה.‬
‫בזיל, האיש הזה אמור להיות מכוסה בסדין?‬
‫כן, הוא נראה קצת מרושע, לא?‬
‫אתה עשית את זה?‬
‫כן, אני.‬
‫חשבת שלשים עליו סדין ישפר את המצב?‬
‫יכולתי לחתוך לו חורים בעיניים, אבל…‬
‫טוב.‬
‫היי, חבר'ה. סליחה על האיחור. זוז, בזיל.‬
‫טוב, סליחה.‬ ‫-היי, קל!‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫אני מצטערת שאת עוברת את זה.‬
‫זה בסדר. דני! פמלה!‬ ‫-היי, טוב לראות אותך.‬
‫תודה שבאתם.‬ ‫-היי, אחותי.‬
‫אלוהים. זה מטורף, נכון?‬
‫ואו.‬
‫שאמיקה, כשאמרת שזה מטע, התכוונת כאילו…‬
‫התכוונתי לשדה כותנה.‬ ‫-לעזאזל, בסדר, הבנתי.‬
‫בסדר, כן, עבדות והכול.‬
‫זה בדיוק המקום.‬ ‫-בסדר. כן. כן, גברתי.‬
‫אמרתי שצריך לראות כדי להאמין.‬
‫באמת צריך?‬ ‫-כן.‬
‫רואים את שלוש התמונות האלו?‬ ‫-כן.‬
‫אלה הסיבות שאני לא יוצא עם גברים לבנים.‬ ‫אחת, שתיים, שלוש. מפחידים, שלושתם.‬
‫רגע, אתה יוצא עם גברים?‬
‫תתעסק בעניינים שלך.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא רוצה להסתבך‬ ‫עם הלהטקב"ב. אני לא… בסדר.‬
‫כאן אני גרה עכשיו.‬
‫ואו.‬
‫כן, חבר'ה, תסתכלו על הכול.‬
‫אל תגידי לו לעשות את זה. בסדר.‬
‫מי היה המעצב, רוברט א. לי?‬
‫אשתו.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫כן, ואסור לנו לגעת בשום דבר‬ ‫כי הכול היסטורי, כן.‬
‫איך הילדים מתמודדים עם זה?‬ ‫-כן.‬
‫הם רוצים לגור עם אבא שלהם.‬
‫את רצינית?‬ ‫-כן.‬
‫אני מצטערת…‬ ‫אבות אבותינו… אני כל כך מצטערת.‬
‫אחותי, לא ידעתי שזה יהיה ככה.‬
‫אתה לא מודע אפילו לחצי ממה שקורה.‬ ‫-תגידי.‬
‫תשפכי.‬
‫אני אצטרך ארוחת ערב והרבה יין.‬
‫זה מה שנעשה. קדימה.‬
‫כל עוד קיסי לא תצא מהמטבח לשרת אותנו.‬
‫אז…‬ ‫-קרוב. קוראים לה סיסי.‬
‫אני סתם צוחק.‬
‫כדאי מאוד.‬
‫כן. לא, קוראים לה דינה.‬
‫אבל היא לבנה.‬
‫אז זה בסדר. שתשרת אותנו.‬ ‫-בחיי.‬
‫כן.‬
‫אחרייך.‬ ‫-תודה.‬
‫איפה יושבים, מאמי?‬
‫אני לימדתי אותה איך להכין את הירקות.‬
‫זה הגיוני.‬ ‫-לא יודע מה זה אומר.‬
‫היא שמה צימוקים בסלט תפוחי האדמה.‬
‫זה נורא.‬ ‫-כן, ואז היא הכינה לנו תבשיל.‬
‫איזה שחורים אתם מכירים שיאכלו תבשיל טונה?‬
‫אף אחד. איפה המלח?‬
‫הייתי אוכלת את זה לארוחת ערב כל הזמן.‬
‫זה בגלל שהאימא המאמצת שלה היא לבנה.‬ ‫-שוב, היא לא לבנה, היא קריאולית.‬
‫בהירה?‬
‫ניסו להציל אותה כמו ב"הזדמנות שנייה".‬
‫אנטואנט קראה לנו כדי לדבר,‬ ‫ואני בטוחה שזה לא בנושא האוכל.‬
‫את צודקת לגמרי.‬
‫למעשה יש הרבה עניינים כרגע.‬
‫אז בדקתי את העניין,‬
‫והבנתי שיש לי הרבה יותר כוח‬ ‫ממה שהם נותנים לי בפועל.‬
‫נגיע לזה בהמשך.‬
‫הדבר החשוב ביותר הוא הצינור הזה.‬ ‫-על הצינור של מי מדובר?‬
‫היא מדברת על מייקל, נראה לי.‬ ‫-בסדר. את יודעת שגם אני…‬
‫מה יש לו בגרון? צינור?‬ ‫-אני לא יודעת.‬
‫טוב, חבר'ה, אלה דברים חשובים, בסדר?‬
‫אני מצטער.‬ ‫-לכן יש לי כאן צוות.‬
‫העיקר הוא שהצינור הזה‬ ‫מתוכנן לעבור באזור הזה,‬
‫וכמו שתראו זה עובר דרך שכונות עוני, כן?‬
‫אני תמיד מפעיל את הצינור בשכונות עוני.‬ ‫-בזיל!‬
‫אני אדאג שתעזוב את השולחן.‬ ‫-כי אני מפעיל את הצינור?‬
‫כן!‬ ‫-על מה אנחנו מדברים?‬
‫אתה באמת?‬
‫זה לא עניינך.‬ ‫-הוא כן.‬
‫בזיל!‬
‫אני אשתוק.‬
‫תודה.‬ ‫-נהדר, תודה.‬
‫לא צריך שכולכם תגידו.‬
‫טוב, אז אני רק צריכה להתקדם עם זה,‬
‫אבל אין הרבה זמן.‬
‫אז בטח יש איזה מהלך משפטי שנוכל לעשות‬
‫כדי להרוויח זמן עד שנפתור את העניין.‬
‫ידעתי שהם זוממים משהו.‬
‫אז יש לך תוכנית?‬
‫כן. הרעיון פשוט צץ במוחי‬ ‫כשהסתכלתי על האישה הזאת‬
‫שמסתכלת עלינו מלמעלה‬ ‫כשאנו אוכלים ארוחת ערב.‬
‫האישה הלבנה הזאת?‬
‫אני חייב לשמוע את זה‬ ‫כי הגברת לא עושה לי כלום.‬
‫הכנסייה הזאת היא המקום שבו ד"ר קינג הטיף.‬
‫זו אותה כנסייה שהכומר ג'ונס הוא הכומר שלה.‬
‫אז נוכל להגיש בקשה לבתי המשפט לעכב את זה‬
‫כי זהו אתר היסטורי.‬
‫זה טוב.‬ ‫-זה כל כך טוב.‬
‫כן.‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫זה יעצבן הרבה אנשים.‬ ‫-בסדר. ואני עורכת דין.‬
‫כן.‬ ‫-תני לי לעשות את זה.‬
‫כן.‬
‫זאת הבחורה שלי.‬
‫מה שמביא אותי לנושא הבא שלי.‬
‫הסגל שלי.‬
‫גיליתי שאני יכולה לבחור את הסגל שלי בעצמי.‬
‫ואני רוצה את שלושתכם.‬
‫כן, אתם כל כך מתרגשים, נכון?‬
‫אתם לא יכולים לחכות לעבוד אצל סגנית המושל,‬
‫שהיא חברה שלכם, חברה טובה, נכון?‬
‫כן, אבל נט, אני מצטערת.‬ ‫אני אוהבת לעבוד במשרד פרטי.‬
‫כן, אבל זה יהיה כל כך טוב ל…‬
‫את יודעת, אני אוהב להיות אזרח פרטי.‬
‫אין שום דבר פרטי בחיים שלך.‬
‫ככה אני אוהב.‬ ‫-טוב, רגע, חכו.‬
‫רגע, חכו, כי… אני אוהבת את זה.‬
‫כן!‬
‫תודה, חבר'ה.‬
‫אתם יודעים מה זה יעשה למשרדים שלכם?‬
‫חברת יחסי הציבור שלך תזכה להצלחה מסחררת,‬
‫ואת תגיעי עד לבית הלבן, אני מרגישה את זה.‬
‫ואנו נהיה שם איתך.‬ ‫-כן.‬
‫שאלה.‬
‫כן.‬ ‫-בזיל עדיין יסיע אותך?‬
‫לא.‬
‫למה… בזיל ממש פה.‬ ‫יכולת לשאול את בזיל אם בזיל יהיה הנהג.‬
‫אבל אתה לא ממונה פה על השיבר.‬
‫אני לא יודע מה זה אומר.‬
‫אז, חבר'ה, זה אומר שאתם בעניין?‬
‫תראי... אלוהים.‬
‫קודם כול, בואו נדאג להגיש את הבקשה הזאת ו…‬ ‫תני לנו לחשוב על זה.‬
‫קדימה, חבר'ה, אני זקוקה לעזרתכם.‬
‫למה היא כל הזמן משאירה אותי בחוץ?‬ ‫-לא יודע. את הדבק פה. למה באמת?‬
‫אני לא משאירה אותך בחוץ.‬ ‫את העיניים והאוזניים שלי.‬
‫תגידי משהו. לא מוציאים את הבייבי שלי.‬
‫הבייבי שלי חשובה.‬ ‫-תודה.‬
‫היא באמת חשובה.‬ ‫-היא חכמה,‬
‫היא יפה והיא נאמנה.‬
‫והיא עומדת לתת לי את התחת…‬ ‫-בסדר.‬
‫כן.‬ ‫- בואו… הולכים.‬
‫תודה שבאתם. אני מעריכה את זה.‬
‫נחשי מה, בייבי? נוכל לעשות כמה רעש שנרצה!‬
‫בואו נלך.‬ ‫-הם רציניים?‬
‫לא יודעת.‬ ‫-כאילו… יש לך חיתול בכל מקרה.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-אלוהים!‬
‫אני חושב שאני צריך חיתול עכשיו.‬
‫קדימה, קחי אותי קודם לשירותים. רטוב לי.‬
‫נט, אני כל כך גאה בך, מותק.‬ ‫-למה?‬
‫כי זו אנטואנט שאני מכירה.‬
‫תודה, בת דודה.‬
‫על לא דבר.‬
‫רק אומרת שאת צריכה ללכת לשם,‬ ‫לעשות את העבודה ולהשאיר חותם. הבנת?‬
‫את יודעת שאעשה את זה.‬
‫אני מת על זה.‬
‫כל מה שאני צריך שתעשו בשבילי‬
‫זה שתהפכו את הגראס לחוקי‬ ‫כדי שאוכל להתמסטל מתי שבא לי.‬
‫אתה כבר מתמסטל מתי שבא לך.‬
‫אבל אני דואג לגבי המשטרה וכאלה.‬
‫רק תטפלי בזה בשבילי. אני לא מבקש הרבה.‬
‫תרגום כתוביות: אביטל וינברגר‬