«І це… це все в мені. Усе в мені. Усе, що захочеш».
Доброго ранку!
Привіт.
Привіт, Тайтусе.
Як справи?
Я привіталася.
Це бабуся тобі.
Мої очі не для того, щоб дивитися, мої вуха не для того, щоб слухати.
Що за маячня? Що з тобою?
Мама забрала її телефон, тож вона без соцмереж.
Нема ради чого жити!
У моїй юності не було мобільних. Ми волали на вулиці. «Ей, Гекторе! Джоне!»
У твої юності автівок не було.
Біжи!
-Рятуй! -М, мала, що б ти не накоїла, біжи далі
і там помри, бо я не дозволю тобі залити кров'ю мою нову сукенку, готову
до Капітолію. Просто перепроси.
-Вибач. -Де твоя мама?
Десь вигадує ще способи спаскудити моє життя.
Мала, тобі треба охолонути.
Ми маємо бути в Капітолії за годину, а ви знаєте, які тут затори.
Здається, у неї депресія.
Що? Чому?
Вона весь ранок слухає ту стару пісню: «Я — звичайна жінка».
Це моя пісня, як і «Незалежна жінка».
М-м. Не для неї. Вона слухала її щодня після розлучення.
Тіткусю, перевір, як там вона.
Ні, я її виростила і край. Якщо її і косячок не збадьорить,
я безсила.
Гаразд, я буду доброю кузиною і сама розберусь.
«Ні.
-Я справжня жінка». -Чорт, це кепсько.
«Я справжня жінка! Я можу дати тобі все!
-Я можу дати завжди…» -Привіт!
Ні! Я повертаю свою жінку.
У тебе тут жінка? Я маю це знати.
Ні, я повертаю свою внутрішню жінку в себе.
Усе одно, звучить як вібратор, який у тебе був. Ти називаєш його «жінка»?
Я своєму теж давала ім'я.
Це не смішно.
Мого звуть Чак.
Іноді Чакі.
Навіщо ти прийшла?
Я тут, щоб тобі стало краще. Що з тобою?
Я не почуваюся звичайною жінкою. Я просто перевантажена жінка.
Так я почуваюся.
О, люба. Ти віце-губернаторка.
Ти матір чудового сина. Хоч і дочка -поганка.
Але ти її мама. І ти розлучена.
З розбитим серцем. Отже, ти звичайна жінка.
Ти мене цим не втішила.
О, чорт, вибач. Я ніколи не була мотиваційним стервом.
І ти маєш бути щаслива, що виграла. Серйозно.
Я виграла, так.
Так.
І маю бути щасливою…
-Так. Люба… -А я не щаслива. Попри я знаю, що виграла.
Я віце-губернаторка. Я хотіла цього! Тож чому я не почуваюся щасливою?
Крапка.
Ні… Я не знаю.
Знову ця маячня.
-Я знаю, що ти гріла вуха. -Ця фігня надто затягнулася.
Як і клятий корсет на мені.
Тіткусю, це стягуюче боді. Затям.
Ні, боді у таких як ти. У мене це корсет з двогодинним
лімітом часу.
Зганяємо до цих білих, повернемося додому,
щоб я нарешті зняла клятий корсет і звільнила своїх дівчаток!
-Мамо… -Гайда! Час їхати!
-Парад скиглень скінчився. Їдьмо. -Гаразд. А якщо я йому не сподобаюсь?
Чому ти йому не сподобаєшся?
Бо ти чорна.
-Тіткусю… -Ви бачили його чоботи?
-Так, бо він з села. Там такі носять. -Так, з місцини, де не бачили
чорних, відколи покінчили з рабством.
Тіткусю, якщо ти прийшла, щоб підбадьорити, тобі це не вдається.
Я прийшла не розбиратися з маячнею. Ти перемогла!
Ти завжди брала над всіма гору. Крім Лаванди Джексон у четвертому класі.
Не нагадуй мені про неї. Прошу.
Добре. Нагадаю.
Я прошу: не треба, мамо.
Коли я тебе слухала?
Отже, була дівчинка.
-О, пліточки. -Вона до неї чіплялася. Моя донька
щодня прибігала зі школи в сльозах.
Антуанетто, тебе булили?
Так, булили. А вона не захищала.
Чому ні?
Довга історія.
-Вона спала з батьком Лаванди, одруженим. -О!
Вона казала, щоб я не псувала їй малину.
Оце тіткуся. Отакої…
Типу ти у минулому не підгулювала.
-І знаючи тебе, у тебе все попереду. -Крапка.
Що ж… Я думала знайти спосіб, щоб вона… допомогла самій собі. Я купила ланцюжок на
її день народження. Вона вдягла його до школи. І вгадай, що сталося?
Подивимось, що буде…
Лаванда його забрала.
-Я намагалася його сховати. Але… -Що ти зробила?
-О, я маю це розповісти. -Не розповідай усе, ма.
Мені подзвонили.
А я була у готелі з татом Лаванди.
Це те «все», про яке я казала.
І коли я тебе слухала?
-Ніколи. -Отже, мені повідомили, що
-Антуанетту відсторонено від навчання. -Мг.
Вона відлупцювала дівчинку.
-Як її тато лупцював мене. -О, боже, мамо.
Знаєте, як важко з'явитися в лікарні з чоловіком і його побитою дитиною, і
-вдавати, ніби тобі це не байдуже? -Господи.
А потім поводитись так, ніби ти його не знаєш,
бо там його дружина.
О, мамо, благаю. Який в цьому сенс? До чого ти?
Я до того, що коли ти чогось хочеш і заслуговуєш
цього, борись за це!
Ти це заслужила. І іноді маєш поводитися так,
ніби все правильно, коли це не так.
Тож досить цього параду скиглень.
Їдьмо, покажемо цим білим, чому ти перемогла. Ходімо.
Чорт, вона влучила в яблучко, так?
Вона накурена.
Звідки ти знаєш?
Тільки тоді вона має рацію.
СЕРІАЛ ТАЙЛЕРА ПЕРРІ: ЖІНКА ВІД НАРОДУ
Доброго ранку.
Е… Мамо, ти маєш це бачити.
-Як справи? -Дідько!
-Що з вами таке? -Це помаранчеве затемнення?
-Привіт, любий. -Гаразд.
-Ти гарнюня. -Бубочко, дякую.
Що за наряд на тобі?
Я в костюмі. Це те, що вони називають дрес-кодом. Бачите?
-Бачите? -Їдьмо вже.
Я проконтролювала, що він відповідав ролі.
А Якій ролі? Цукерки, гарбуза… клоуна?
-Гаразд. Що з моїм костюмом? Я стильний. -Можна вимкнути цей костюм?
Господи.
Якщо він зніме окуляри ботана, костюм не здаватиметься таким яскравим.
-О! Тоді я вдягну окуляри. -Ти щось бачиш через ці лінзи?
Такі окуляри носять після операції на очах.
Він засліплює.
Нетті, ми ж дивилися, як одягаються темношкірі політики.
Саме так.
То екс-мер Детройта, якого ув'язнили. Навіщо тобі бути як він?
-Гаразд. -Бо він класний, як мій любчик.
-Отже, у чому проблема? -Якщо наслідувати темношкірого політика
-чому б не обрати хоча б Барака Обаму? -Мг.
Вони оскаженіли, коли одного разу він одягнув бежевий костюм.
Бежевий костюм. Бежевий.
Той костюм навіть завів аккаунт у твіттері.
Але я додав бежевий у черевики. Бачите? Бежевий.
-О, любий. Вони пасують. -Безіле.
М?
-У тебе є чорний костюм? -О, що ти хочеш, щоб я
одягнув? Костюм як на похорон?
Саме так. І я хочу, щоб ти приготував труну.
-Ясно. -О, ні, у нас немає часу. Ми запізнюємося.
Гаразд.
Я сама поведу. Я поведу.
-Нетті, ні. -Усе, поїхали.
О, ні! Це моя робота!
-Він поведе! Ти не можеш. -Я можу. Я сумлінний водій.
Люба, ти віце-губернатор. Ти не можеш приїхати до Капітолію сама. Нехай він…
Так. Дозволь мені.
Я можу.
-Ні. -Ні.
-Я негайно сяду… -Просто дозволь йому. Добре?
Я би могла, але пам'ятаєш, що сталося в Канкуні?
Я досі з тим розбираюся. Тож дозволь йому. Він впорається.
Гаразд, гаразд. Знаєш, що?
-Що? -Нікого з нас не
-перевірятимуть. Їдьмо вже. -Він поведе?
-Допоможіть бабусі. -Їдьмо.
-Спустіть мене з пагорбу. -Поквапимось.
Ти відчиниш…
Мені, Безіле! Відчи… Гаразд.
Вибач. Вибач. Я був водієм, а не клятим швейцаром.
Він ще вчиться.
-О, який жах. -Я з іншого боку, бо не хочу ковзати там.
-Дякую, любий. -Прошу, бубочко.
Переберемося на інший бік.
-Ей, стій! Ей! -Ей, Безіле!
-Очманіти. Ей! -Ей, куди поїхав? Стій! Ей! Повернись!
-Отже, будь чемним і тримай спину. -Тримаю.
-Це що таке? -Нічого.
-Люба, вгамуйся, трясця. -Я все знаю. Ми вміємо поводитися
-серед білих. Я знаю ці ваші коди, я тямлю. -Гаразд.
Перемикання кодів.
Виправиш мене ще раз, і я тебе перемкну.
Вітаю. Місіс Данкерсон. Мене звуть Естель Рідінг. Я працюю на губернатора Гарпера.
-О, е… Так! -О, так!
Вітаю, Естель. Приємно познайомитися.
-Вітаю. Це, певно, ваша чарівна родина. -Дякую.
Так. Щиро дякую.
Що ж, губернатор чекає на вас, і ми ду-же ра-ді,
що ви з нами! Я була черлідеркою.
Знаєте, а я щаслива бу-ти з ва-ми!
Oh.
Ось. Так.
О, у неї усмішка, ніби вона ладна насипати тобі в чай отруту і завезти до
-лісу. -Ходімо.
Любі, не губіться, прошу.
-Усе гаразд? -Так! Усе супер!
-Губернатор чекає, тож ходімо. -Добре, ходімо. Жвавіше, друзі.
Ось і губернатор.
О!
-Вітаю вас, юна леді. -Вітаю.
-Ви, мабуть, мій новий віце-губернатор. -Так, і готова до служби, сер.
Мені подобається ваш настрій, міс Данкерсон.
-О, для вас я просто Антуанетта. -Добре. Антуанетта боєць.
-Так, а до вас звертатися Джи… -Губернатор Гарпер.
Губернатор Гарпер. Так, звісно. Дуже рада знайомству.
Ні, це все моє щастя. А хто ці милі люди?
О! Це моя родина. Підходьте. Моя донька, Лола.
Це Лола…
Вітаю. у Мамо, ти бачила там картину? Білий чоловік нагорі страшний. І там
-збирають бавовну. -Така жартівниця. Обожнюю її.
Ні, серйозно, хто це?
Це мій батько.
Я жартую.
О, цей негідник — Лютер. Він злий, як змія.
Ладний вирубати людей так само, як твоя мама - того хлопця.
О, мені дуже шкода.
Завдяки цьому ви виграли.
Їй все одно не слід бити людей.
А це… мій син, Тайтус.
Привіт, Тайтусе.
Вітаю.
А це моя мама.
Мене звуть Клео, і я не голосувала за вас.
Навіть так Дякую за чесність. Ви мені подобаєтесь.
Не надто, сподіваюся.
Вітаю, я Шаміка.
О… Так, я її помічниця і голова офісу.
О, у вас вже є голова офісу.
-О! -Він з нами. Це Безіл.
-Геть руки! Я сказав. -Це водій віце-губернатора.
-О, я… Що? Ти маєш бути в машині. -Що?
Я захотів попісяти. А я не люблю пісяти поспіхом,
бо що тоді відбувається? Ти обмочуєш собі ногу.
Треба струснути його кілька разів. Якщо струснути його більше чотирьох разів,
це вже пустощі.
Дідько, це ж губернатор! Як ти, чуваче?
-О… як справи, юначе? -Супер. Навіть не
-схоже, що ви «умили руки». -Хм.
-Я перепрошую за свою родину. -Що ви робите, сер?
О, чорт, я її водій.
-Водій, а? -Якщо їдете кудись, кличте мене.
-Від сьогодні вам це не знадобиться. -Гаразд.
О, чорт забирай, ні. Мене що, звільнено?
-У вас буде державний кортеж. -Так.
-Для вашої безпеки. -Безсумнівно.
-Це що за підстава? -Заспокойся.
Е… Естель! Можеш розважити цих милих людей? Я поки поговорю з моїм новим
-віце-губернатором. -Так.
-Так, сер. -О, і принеси нам чаю. Любите чай?
-Е… -Ні, ні, вона не любить
-чай. Вона його не п'є. -Що ж, друзі, почувайтеся як вдома, і…
-ходімо, Нетті. Я познайомлю вас з деякими -людьми.
Добре. Гаразд.
-Він щойно назвав її Нетті? -Як у «Барві пурпуровій».
-Я додому. З мене досить. -Тіткусю…
Так… Oh!
Тож… як почуваєтесь?
Я повна сил.
Добре. А я мало відпочив. Я гуляв всю ніч після чергової перемоги.
О…
-Сигару? -О, ні. Ні, ні, ні, дякую.
-Так, так, мене люблять в цьому штаті. -Авжеж, ви чудовий як губернатор.
Це мило з вашого боку, але… я знаю, що ви так не думаєте.
О, я щира. Наш штат процвітає.
Це… через мою вечірку. Я знаю, що ви на іншому боці,
адже через ці безглузді закони штату губернатор
і віце-губернатор можуть бути з партій-суперників.
Отже, ми в глухому куті.
Я…я не бачу причин, попри ми і з різних партій, чому нам не співпрацювати ради
-спільної мети. -Співпрацювати?
Так, співпрацювати.
Ви знаєте, що робить віце-губернатор?
Так, авжеж.
По суті ви сидите і чекаєте, поки я помру. Але я не збираюся. Це було б надто легко.
Що ж… Я думаю, що у мене буде купа справ.
Ні, не буде.
О, так, буде.
Ні, не буде.
Так, буде.
Я сказав, ні, не буде.
Е… О…о…
гарнюня песик.
Я застрелив його, бо він не слухався.
Це був жарт.
-Старий добрий Ґровер. -О, Ґровер, такий милий.
Що я за губернатор, як нас вас? Вбивця собак.
Я не знаю.
-Ви всі, проходьте! -Так. О. О.
Е… джентльмени…
-Це Нетті Данкерсон. -О, взагалі, я Антуанетта.
Вона наш новий віце-губернатор. Отже, це Генрі.
Ваш начальник штабу. А… це Волтер. Відповідає за медіа.
А це Джед. З Джедом ви говоритимете,
коли захочете поговорити зі мною. Ви не розмовляєте зі мною.
Ви розмовляєте з Джедом.
Окрім цього, ви щодня вчасно з'являєтесь на роботу і… з виглядом на всі
сто. За мною решта. Генрі розкаже, що вам робити щодня. Ви будьте хорошою дівчинкою,
-добре? І все буде супер. -Ясно.
Зрозуміло?
Так, усе зрозуміло
Отже, незабаром у нас відбудеться прес-конференція. Тому ви продовжите з
-ними. Добре? -О, гаразд.
Пройдімо, я покажу вам ваш офіс.
-Дякую, губернаторе. Дякую вам. -Дивіться, щоб двері не дали вам копняка.
А це законодавчий поверх. Ваша мама часто тут буватиме. А як давно ви працюєте
-у місіс Данкерсон? -Ти бачив темношкірих на стінах?
Насправді вона міс Данкерсон. Вона розлучена.
Спитай її.
Спитати що?
Нічого. Продовжуйте.
Ей, о, Естель.
Так?
Мені потрібен губернатор.
О, він зараз з віце-губернатором.
О… а ми вже готуємося до… великодніх перегонів?
-Цей придурок про мій костюм. -Ні. Ні, ні. Ні. А що?
Йому слід було мовчати.
-Цей костюм. Е… -Це родина віце-губернатора.
-О, зрозуміло. -Мг.
Е…. е… цей костюм прекрасний.
Було приємно познайомитись.
Чому раптом закортіло апельсинового соку?
-Він придурок. -О, він тебе задирав.
Продовжимо?
Ні, у нього навіть немає губ, щоб таке базікати.
Мій косметолог його б обколола.
-Сюди! -Люба, а-а… у мене вже ноги болять ходити.
Мені шкода. У нас є пунш у їдальні. Не бажаєте такого?
-М-м. -М-м. Мене вже ковбасить від цього місця.
Так, не треба нам вашої гидоти з порошку. У мене є власний напій. Для мене
-і моєї любої. -О, Боже. Гаразд. Ні,
-все нормально. Чудово! -Для нас.
Він тут. Трясця! Я забув його в машині. Я зганяю. Чекатиму вас внизу.
-О. Гаразд. -Гаразд.
Ми будемо тут, якщо що.
Ти ніколи не думав, що сидітимеш поруч зі мною?
Якщо вона думає, що буде робити щось, окрім того, як носитиме нам воду, вона
помиляється.
Це смішно. Вона громадська активістка, засідала в міській раді. Тепер
-вона віце-губернатор? -Я згоден.
-Не хвилюйся. Я її точно нейтралізую. -Вона не має нічого робити. Взагалі.
Як вона може?
Це мій обов'язок — спровадити її з цього офісу якнайшвидше.
Знаєш, що? У її резюме вказано - юрист. Саме так. Де вона взяла цей диплом? Якась
онлайн школа чи щось таке?
Вона закінчила бакалаврат в універі Джексона.
А потім вступила в Гарвард і отримала диплом
юриста. І повернулася до своєї громади, щоб допомагати людям.
Трясця, ти сунув пальця мені в дупу. Це той губернатор, у якого були проблеми з
дівчатами? Я в таке не граю. Отже, вона з громади, до якої повернулася. Ми в це не
граємо. Ми сильніші за спільноту ЕлГеБеТе.
Перепрошую. Ти хто?
Я Безіл. Я її водій.
Розумієш, це був політичний жарт.
О, гаразд. Я проясню.
Антуанетта отримала освіту і все, що потрібно для цієї посади.
Вона знову з нами. І якщо ви будете ускладнювати їй життя,
ми вам дупу намилимо.
Вам буде непереливки,
якщо образити мою дівчинку.
-Перепрошую? -Спробуй і відчуєш.
-Ходімо. -Так.
-Класний костюм, юначе. -Так, так. Тобі такий
не по кишені. Вишуканий.
А… це ваш офіс.
Добре. Дуже гарний. Дякую.
А це співробітники. Це Дженна, ваша помічниця.
-Е… -А це…
Хіба віце-губернатор не сам вибирає собі персонал?
У більшості випадків, так.
Чому не в моєму?
А… Можете нас залишити? Прошу.
Чого я не знаю?
Віце-губернаторе, я працюю тут давно. І ем… це вперше,
коли губернатор і віце-губернатор іншої, ем… раси кольору… Ні…
Мм…
З різних партій, так. Тож губернатор подумав,
що краще він вибере вам людей.
-Правда? -Так.
-Мене це не влаштовує. -Я думаю, так краще.
-Мені потрібні люди, яким я довірятиму. -Хм.
-Ми перевірили ваших людей. Вивчили їх.
Я слухаю
І Безіл, ваш водій, е… у нього судимість.
І ем…е… Шаміка?
Вона Шаміка.
Мене обдурили.
Що?
Е-м… її розшукували через незаконний перетин
кордону у Канкуні. Вона тут незаконно?
Звісно, вона тут законно, Генрі. Вона народилася в Америці.
О, Боже. Були весняні канікули. І вона не знала,
що осел висуне звинувачення. Це… Хто ж знав?
Ми все владнали. І я вам поясню.
Безіла водієм я не наймала. Шаміка, так, може,
вона не найкраща помічниця. Але вона дуже надійна.
І це те, що мені потрібно. Люди навколо, яким я можу довіряти, як своєму персоналу
Отже, у мене є список потенційних ем… співробітників. Хай їх перевіряють.
І це буде мій штаб, Генрі. Зокрема у голова штабу.
Я раджу вам не здіймати хвилі.
І що це означає?
Дивіться, це мережа тертих калачів. Пливіть за течією, як я. Ваші
-співробітники кваліфіковані, зокрема я. -Так, але вони віддані губернатору.
-Ми всі тут в одному човні. -Мм. Ви впевнені?
Мм. Це моя фішка. Не робіть так.
Я все одно виберу сама. І знаєте? Я повідомлю про це губернатора зараз.
О-о-о. Так просто до нього не можна.
Чому?
Це має бути заплановано.
Заплануйте.
Це кабінет вашої мами!
-Привіт, Естель. -Можна вже додому?
-Тобі було не цікаво, Лоло? -Ні.
Підлітки!
Усе! Я піду! Вас я лишаю тут. Якщо знадоблюся, я буду в холі.
Гаразд. Добре. Гаразд. А Генрі, ваш голова штабу, знає, де мене знайти.
-Добре. -Бувайте!
Бувайте!
Ем… Голова штабу?
Так, мені нав'язують мені персонал, але я сказала, що сама підбиратиму.
Клас. Ти сказала, що це буду я?
Ми це обговорювали. Люди, які привели нас сюди, не втримають нас тут.
І ти дозволиш білим людям виконувати мою роботу?
Ні, я сама вибиратиму штат.
І я до нього не увійду?
-О, боже, Шам… -Нас не беруть?
Ні, бо вони кажуть, що я не водій. Вони не вміють водити, як я. Уявляєш,
який там трафік?
Він єдиний, хто водить накурений.
Єдиний.
І якщо ти не даси мені те, що обіцяла, я заб'ю.
-Я лише розбираюся, як тут все працює. -Мм. Я звільняюсь. Ти зі мною, зайчику?
-Так, якщо ти підеш, я піду. -Шаміко! Безіле, я тебе і не наймала!
-Бувай. -Бувай.
Шаміко!
Чудовий перший день.