І це в мені
Це в мені, все, що ти…
-Доброго ранку. -Привіт.
Тайтусе, любий.
Як ви?
Я ж привіталася.
Бабуся вітається.
Мої очі не для того, щоб бачити, а вуха не для того, щоб слухати.
Що це з тобою?
Мама забрала мобільний. Вона без соцмереж.
Життя нічого не варте!
У мене в дитинстві не було мобільних. Мусили горлати: «Агов, Гекторе! Джоне!»
Тоді й машин не було.
Тікай!
Рятуй!
Хай що ти накоїла, іди й вмри.
Не замасти мені кров'ю новеньку сукню, в якій я йду у Капітолій.
Перепроси.
Вибач.
Де ваша мати?
Десь вигадує нові способи спаскудити мені життя.
Дівчинко, ти б це припинила.
Менше, ніж за годину нам треба в Капітолій. По заторах.
-Гадаю, вона в депресії. -Що? Чому?
Бо весь ранок крутить ту стару пісню I'm every woman.
Це моя пісня, як Independent Woman.
Не для неї. Після розлучення вона крутила її щодня.
Тітусю, гляньте, як вона.
Я її вже виростила. Я їй нічого не винна.
Якщо гарний косяк їй не допоможе, я вмиваю руки.
Буду доброю кузиною і сама сходжу по неї. Як завжди.
Ні.
-Я природна жінка. -Чорт, це погано.
Я жінка від природи! Я можу дати тобі все!
-Я можу дати тобі… -Гей!
Ні! Я намагаюся повернути свою жінку.
У тебе десь тут жінка? Я маю про щось знати?
Ні, я намагаюся повернути жінку всередині мене.
Все одно звучить, як той твій вібратор.
Назвала його «жінка»? Я теж люблю давати своєму ім'я.
Це не смішно.
Я називаю свого Чаком.
Іноді Чакі.
Чому ти тут?
Щоб тебе розрадити. Що з тобою?
Не почуваюся «кожною жінкою».
Я почуваюся приголомшеною жінкою. Таке відчуття.
Ой, мала.
Ти віцегубернаторка.
Мати чудового сина.
І тієї противної доньки.
Але ти її мати. Ти розлучена жінка.
Була жінкою без грошей.
Ти як будь-яка інша жінка.
Це мене не розраджує.
Вибач. Ти знаєш, в мене не дуже з мотиваційними промовами.
Ти маєш радіти, що перемогла. Серйозно.
-Я таки перемогла. -Так.
І я маю радіти.
Так.
-Мала. -Але не відчуваю радості.
Зовсім. Я знаю, що перемогла.
Я віцегубернаторка.
-Я цього хотіла. -Крапка.
Чому ж не відчуваю радості?
Не знаю.
Тільки не ця хрінь.
Невже ти підслуховувала?
Ця хрінь затягнулася. І цей корсет мені вже муляє.
Тітусю, зараз це називається «Спанкс».
Ні. Це для твоєї дупи «Спанкс».
А для мене — корсет з обмеженням у дві години.
Їдьмо до тих білих, щоб повернутися додому, і я зняла корсет.
Щоб я зняла бюстгальтер і звільнила цих дівчат.
-Мамо! -Давай! Час іти!
-Годі себе жаліти. Ходімо! -Добре. А як я йому не сподобаюсь?
-З якого такого дива? -Бо не біла.
Тітусю.
Ти бачила його чоботи?
Він із села. Там такі носять.
Там не бачили темношкірих відтоді, як покінчили з рабством.
Якщо ти хотіла її розрадити, у тебе не виходить.
Я не збираюся терпіти ці шмарклі.
Ти перемогла! Ти ніколи ні від чого не тікала.
Окрім ЛаВанди Джексон у четвертому класі.
Не нагадуй про неї, прошу.
Добре. Я нагадаю.
-Не треба, кажу. -А коли я тебе слухала?
-Було одне дівчисько. -Давай плітки.
Знущалося з неї. І ця щодня прибігала додому у сльозах.
-Антуанетто, тебе цькували. -Так.
І вона мені не допомагала.
Чому?
Довга історія.
Вона спала з батьком ЛаВанди, який був одружений.
Не хотіла, щоб я псувала їй радість.
Тітусю.
Наче в тебе не було розпусного минулого.
А знаючи тебе, у тебе розпусне майбутнє.
Правда.
Я просто думала, що зможу знайти спосіб
допомогти їй дати собі раду.
Купила їй на день народження ланцюжок.
Вона наділа його до школи.
Вгадай, що було далі?
ЛаВанда забрала.
Я намагалася його сховати, та вона…
-А ти що? -Про це я розповім.
Тільки ж усе не розповідай.
Мені подзвонили.
А щоб ти знала, я була в готелі з батьком тієї малої.
Саме про це я просила не казати.
Повторюся, коли я тебе слухала?
-Ніколи. -Коротше, дзвонять та й кажуть.
Антуанетту, мовляв,
відсторонили від школи через побиття дівчинки.
Як її татко шльопав мене.
Господи, мамо.
Знаєш, як важко — прийти в лікарню з чоловіком,
його дитина хвора, а ти маєш вдавати небайдужість?
І прикидатися, що ви незнайомі, бо там була його дружина.
Боже, мамо, будь ласка. Тут є якийсь сенс? До чого ти?
Я до того, що коли ти чогось хочеш,
чогось добиваєшся, ти за це борешся.
Ти це заробила.
Часом треба діяти, наче все в порядку,
хоч знаєш, що це не так.
Отже, досить тут себе жаліти.
Покажемо тим білим, чому ти перемогла. Ходімо.
-А вона слушно каже, еге? -Вона накурена.
-Звідки знаєш? -Лише тоді вона говорить логічно.
ВІД ТАЙЛЕРА ПЕРРІ: ЖІНКА ВІД НАРОДУ
Доброго ранку.
Мамо, тобі варто це побачити.
-Привіт. -Чорт!
-Що таке? -Помаранчеве затемнення?
-Привіт, любий. -Ясно.
-Такий красень. -Привіт, кицю. Дякую.
Що ти нап'яв?
Я одягнув костюм. Про що? Це називається модний прикид.
Бачиш? Ти сказала гарно його вбрати.
Цукровою ватою?
-Гарбузом? Клоуном. -Добре.
Що не так із костюмом?
Він може вимкнути костюм?
Зніми ці товсті окуляри, то й не бачитимеш.
-Треба надіти окуляри. -Ви щось у них бачите?
Це окуляри після операції на оці.
Він мене сліпить.
Ми глянули, як одягаються темношкірі політики.
-Атож. -Це колишній мер Детройта.
Його посадили.
-Чому ти хочеш одягатися, як він? -Бо він кльовий, як мій пупсик.
У чому проблема?
Якщо вже обирати темношкірого політика,
чому ти не подумав… не знаю… про Барака Обаму?
Згадай, скільки було хейту через його світлий костюм.
-У твітері його зачмирили. -Я як він.
-У мене світлі черевики. -Він усе продумав.
Безіле, маєш чорний костюм?
Хочеш, щоб я вбрався, як на похорон?
-Саме так. -Добре.
Наче готуєшся нести труну.
У нас немає на це часу. Ми спізнюємося.
Знаєш що? Я поведу.
-Нетто, ні. -Нізащо! Це моя робота!
-Ти не вмієш водити. -Вмію. І охорони ще не маю.
Ти віцегубернаторка. Не можна вести самій. Дозволь йому.
Так. Дозволь мені.
Я можу.
Ні.
-Я можу вести машину. -Пусти його за кермо.
Я б сама сіла, але згадай пригоду у Канкуні.
Досі намагаюся це залагодити. Інакше б сіла. Хай він веде.
Гаразд. Знаєте що? Нас же не перевірятимуть.
-Їдьмо. -Він вміє водити?
Поможіть бабусі зійти. Покинули мене на пагорбі.
Відчиниш мені дверцята? Відчини мені дверцята, Безіле.
Перепрошую. Я водій, а не швейцар.
-Він ще вчиться. -Боже.
-Сяду з іншого боку. -Дякую, любий.
-Будь ласка. -Обійдемо машину.
МІССІСІПІ ПІЛЬГОВИК
-Гей! -Що ти робиш?
-Чекай на нас! -Чорт!
Ану їдь сюди!
Поводься якнайкраще і стій рівно.
-Я стою. Ні. -Це козюлька?
Слухай, заспокойся нарешті.
Чорт, я знаю. Ми вміємо поводитися з білими.
-Я знаю ту «морзянку», впораюсь. -Це «перемикання кодів».
Виправ мене ще раз — і придушу.
-Вітаю, місіс Данкерсон. -Так.
Я — Естель. Працюю на губернатора Гарпера.
Гаразд. Привіт, Естель.
-Рада знайомству. -Привіт.
Це, мабуть, ваша мила сім'я.
Так. Дуже дякую.
Губернатор чекає на вас. Ми страшенно раді,
що В-И Т-У-Т!
Я була чирлідеркою.
Гаразд! Я така рада бути Т-У-Т!
-Тут. -Привіт.
В неї така усмішка людини, здатної підлити отрути в чай і поховати.
Люди, може, зосередьмося?
-Будь ласка. -Усе гаразд?
Так! Усе гаразд!
Губернатор чекає. Ходімо!
Гаразд, ходімо! Ходімо, люди!
Ось і губернатор.
-Вітаю, юна леді. -Добридень.
Ви, мабуть, мій новий віцегубернатор.
Так, і я готова до роботи, сер.
Мені подобається таке ставлення, міс Данкерсон.
Звіть мене просто Антуанеттою.
Гаразд. Хай буде Антуанетта.
Так, а вас треба називати Джі…
-Губернатор Гарпер. -Губернатор Гарпер.
Так, звичайно!
Дуже приємно познайомитися.
Мені теж дуже приємно.
Хто ці милі люди?
Це моя сім'я. Підійдіть.
Це моя донька Лола.
-Лоло. -Добридень.
Ти бачила те фото?
Той білий наче божевільний. Вони збирають бавовну.
Вона така маленька жартівниця.
-Я дуже її люблю. -Ні, серйозно, хто це?
Це мій батько.
Я жартую.
Цей старий негідник — Лютер.
Злющий, як зміюка.
Він би дав тобі ляща, як твоя мама тому твоєму другу.
Перепрошую.
Тому ви й перемогли, еге ж?
Вона не повинна бити людей.
А це мій син Тайтус.
Привіт, Тайтусе.
Вітаю.
Це моя мама.
Мене звати Клео. Я за вас не голосувала.
Чорт забирай.
Мені до душі ваша чесність. Ви мені подобаєтеся.
Сподіваюся, не аж так.
Привіт, я Шаміка.
Я її помічниця і керівниця її апарату.
То у вас уже є керівник апарату?
Гей! Відчепіться!
Заберіть руки! Сонце, скажи, що в мене дозвіл.
Все добре. Це Безіл.
Заберіть руки!
Це водій віцегубернаторки.
-Що? Я думала, ти лишишся в машині. -Що?
Я мав попісяти. Не люблю поспішати. Коли спішиш і пісяєш, що буває?
Ногу опісяєш. Треба його струсити кілька разів.
Струсиш більше чотирьох разів — уже бавишся.
Чорт, це ж губернатор! Як життя, друзяко?
Як справи, юначе?
Не страшно. Не схоже, що ви мили руки.
Перепрошую за мою родину.
Чим займаєтеся, сер?
Я водій.
-Водій? -Кажіть, як треба підкинути.
Відтепер вам це не знадобиться.
Гаразд.
Ні, чорт забирай. Мене вже звільнили?
Ні, у вас буде охорона від штату.
-Так. -Вас треба захистити.
Безперечно.
-Просто охрініти. -Облиш.
Естель, попіклуєшся про цих добрих людей?
Я хочу побути наодинці з моїм новим віцегубернатором.
-Так, сер. -І принеси нам чаю.
Любите чай?
Ні, вона не любить чай, не п'є.
Що ж, люди, почувайтеся як удома.
Ходімо, Нетті.
-Познайомлю вас з усіма. -Добре.
Він назвав її Нетті?
Як у «Барві пурпуровій»? Я додому.
Я йду геть.
То як почуваєтесь?
Чудово.
Добре.
Я мало відпочивав.
Цілу ніч святкував після нової перемоги.
-Сигару? -Ні, дякую.
У цьому штаті мене обожнюють.
Ну, ви чудово попрацювали, губернаторе.
Це мило з вашого боку, але ж ви це не щиро.
Цілком щиро. Штат процвітає.
Це через мою вечірку.
І я знаю, що ви не на моєму боці,
та це лише тому, що через безглузді закони нашого штату
губернатор і віцегубернатор можуть бути з протилежних таборів.
Тож ми опинилися у прикрому становищі.
Попри те, що ми з різних партій, не бачу причин
не співпрацювати й не досягати успіху.
Співпрацювати?
Так, співпрацювати.
Ви розумієте, у чому полягає робота віцегубернатора?
Так.
Фактично ви просто чекаєте моєї смерті.
Та я не збираюся вмирати.
Це було б надто легко.
На мою думку,
мені є чим зайнятися.
Немає.
Ні, є.
Ні, немає.
Та є.
Я сказав, немає.
Який гарний песик.
Я застрелив його, бо він не хотів вчитися.
Можна сміятися.
Старий добрий Ґровер.
Ґровер!
-Він такий милий. -Який я, по-вашому, губернатор?
Вбивати собак.
Заходьте всі сюди.
Панове, це Нетті Данкерсон.
Власне, Антуанетта.
І вона наш новий віцегубернатор.
Це Генрі. Він буде вашим керівником апарату.
А це Волтер. Він розбереться з пресою.
А це Джед.
Говоритимете з ним, коли треба поговорити зі мною.
Говорите не зі мною. А з Джедом.
Крім цього, просто приходьте на роботу вчасно
і виглядайте як слід.
Рештою займуся я.
Генрі щодня казатиме, куди вам іти і що робити.
Будьте хорошою дівчинкою, добре?
Усе буде чудово.
Все ясно?
Так, чудово. Усе ясно.
Невдовзі у нас пресконференція.
-Ідіть з ними, добре?
Я покажу ваш кабінет.
Дякую, губернаторе.
І щоб я вас не бачив!
Позаду законодавчий поверх.
Ваша мати часто тут буватиме. Як довго ви…
Ти бачиш на стінах темношкірих?
-Жодного. -Спитай її.
Що спитати?
Нічого. Будь ласка, продовжуйте.
-Естель. -Так?
-Мені треба до губернатора. -Він з віцегубернаторкою.
Ми готуємось до катання пасхальних яєць?
-Вилупок натякає на мій костюм. -Ні. А що?
Костюм.
Це сім'я віцегубернаторки.
Ясно.
Що ж, дуже гарний костюм.
Було приємно познайомитися.
Чому мені закортіло апельсинового соку?
-Козел. -Він тебе ображає.
Продовжимо?
-Хай тими губами мене не ображає. -Теммі може їх збільшити.
-Сюди! -Ми не можемо стільки ходити. Ноги болять.
Даруйте. У буфеті є пунш. Бажаєте чогось такого?
Тут атмосфера якогось культу.
-Боже. Гаразд. -Не хочемо, щоб нас тут отруїли.
-В мене є напій. Для нас із пупсиком. -Для нас.
Гляньте. Чорт!
Лишив у машині. Зараз буду.
-Зустрінемося внизу. -Раптом що, ми тут!
Не думав, що сидітимеш біля мене?
Вона помиляється, якщо думає, що вона тут більше, ніж обслуга.
-Цирк якийсь. -Знаю.
Громадська організаторка, міськрада, а тепер віцегубернаторка?
Не хвилюйся. Я її нейтралізую.
Вона нічого не зробить.
Як вона може?
Мій обов'язок — подбати, щоб вона швидко пішла з посади.
Сказати тобі щось? У її резюме пише, що вона юрист.
Де вона взяла диплом? Онлайн-школу закінчила?
Насправді вона випускниця Університету Джексона.
Потім здобула юридичну освіту у Гарварді.
А тоді повернулася до своєї громади, бо хотіла допомогти своїм людям.
Хлопче, ти мені в дупу палець запхав.
Цей губернатор ображав дівчат.
Це неприйнятно.
Її громада стоїть за неї горою. Ми фіґні не робимо.
Ми потужніші за спільноту ЛБВСТК.
Вибачте, хто ви?
Я Безіл, її водій.
Знаєш, це були політичні жарти.
Тоді я проясню.
Антуанетта вивчилася і цілковито заслужила на цю посаду.
Ми за неї горою.
Будете її діставати, ми надеремо вам зади.
Будете їй шкодити — я надеру вам зади.
Не зрозумів?
Спробуй, бляха, і побачиш.
-Ходімо. -Так.
-Гарний костюм, юначе. -Тобі він не по кишені.
Найкращий костюм.
А це
ваш офіс.
Гаразд.
Дуже гарно. Дякую.
А це ваш апарат. Це Дженна, ваша помічниця.
А це…
Хіба віцегубернатор не сам підбирає персонал?
У більшості випадків так.
Чому не цього разу?
Залишите нас на секунду?
Я щось пропустила?
Віцегубернаторко, я тут уже давно…
І це вперше губернатор і віцегубернатор
різної ра…
кольору… Ні.
З різних таборів.
Він подумав, що буде краще, якщо він сам підбере вам персонал.
-Справді? -Так.
Мене це не влаштовує.
Ну, так буде краще.
Мені потрібні люди, яким можна довіряти.
Ми перевірили ваш персонал. Провели «розслідування».
-Я слухаю. -І…
Ваш водій Безіл має судимість.
А… Шамака?
Шаміка.
Це ж треба.
Її розшукують вздовж кордону у Канкуні.
Вона тут легально?
Звісно, легально, Генрі. Вона народилася в Америці.
Боже.
Це були весняні канікули.
А вона не знала, що той віслюк висуне звинувачення.
Це… хто міг знати?
Ми із цим розібралися. І хочу прояснити.
Безіл офіційно не мій водій.
А Шаміка, може, й не найкраща помічниця,
але вона дуже надійна.
Це те, що мені треба.
Мені потрібні люди, яким я можу довіряти, підбираючи персонал.
Тож у мене є список потенційних співробітників.
Я його подам, їх перевірять,
і це буде мій апарат, Генрі. Включно з керівником.
Краще б ви не піднімали хвилі.
Що це означає?
Це коло давніх друзів, усе по знайомству. Пливіть за течією, як я.
У вас компетентний апарат. Включно зі мною.
Так, але всі вірні губернатору.
Ми всі тут з однакових причин.
Та невже?
Це я так роблю. Не повторюйте.
Я сама підберу персонал.
Знаєш що? Піду зараз скажу губернатору.
-Стоп. Вам не можна в той кабінет. -Чому?
-Це треба запланувати. -Заплануй.
Це кабінет вашої матері!
Привіт.
Гарно. Можна ми вже підемо?
-Не розважилася, Лоло? -Ні.
Підлітки.
Гаразд!
Я піду. Якщо щось знадобиться, я буду в коридорі.
Гаразд.
Ваш керівник апарату знає, де я.
-Бувайте! -Бувай!
Керівник апарату?
Вони всучили мені апарат. А я сказала, що підберу його сама.
Чудово. Ти сказав їм, що це я?
Ми говорили про це.
Те, що привело нас сюди, нас тут не втримає.
То ти кинеш мене, щоб за мене білі працювали?
Ні, я сказала, що підберу персонал сама.
-Але без мене? Без нас? -Господи.
Вони кажуть, я більше не водій.
Вони не вміють водити, як я.
-Він єдиний вміє водити під кайфом. -Єдиний.
Якщо не даси мені обіцяного, я не допомагатиму.
Я намагаюся вловити тутешній ритм.
Я звільняюсь. Я йду. Ти йдеш?
-Шаміко! -Якщо ти йдеш, я теж.
Безіле, тебе не наймали!
-Бувай. -Бувай.
Шаміко!
Чудовий перший день.
Переклад субтитрів: Надія Сисюк