Și… găsești totul la mine
Găsești totul la mine
- Bună dimineața! - Bună!
Bună, Titus!
Ce mai faci?
Te-am salutat.
Te-a salutat bunica.
N-am ochi de văzut și urechi de auzit.
Ce naiba e cu tine?
Mama i-a luat telefonul. Adio social media!
Viața nu merită trăită!
Pe vremuri, nu aveam telefoane mobile. Trebuia să strigăm.
„Hei, John!”
Pe vremuri, nu existau nici mașini.
Fugi!
- Ajutor! - Orice ai fi făcut, n-ai decât să crăpi.
Nu te las să-mi pătezi rochia cu care vreau să merg la Capitoliu.
Cere-ți scuze!
Scuze!
Unde e mama voastră?
Undeva unde plănuiește cum să-mi mai distrugă viața.
Fetițo, ar fi bine să încetezi, da?
Trebuie să ajungem la Capitoliu în mai puțin de o oră.
- Cred că e deprimată. - Ce? De ce?
A cântat toată dimineața „I'm Every Woman”.
E cântecul meu, ca „Independent Woman”.
Nu pentru ea. Îl cânta în fiecare zi după divorț.
Mătușă, vezi ce face!
Nu, am crescut-o deja. Nu-i datorez nimic.
Și dacă o piesă bună nu o ajută, nici eu nu pot.
Ca de obicei, mă duc eu s-o iau, ca o vară bună ce sunt.
Nu.
- Orice vrei să fac, iubire - La naiba, e rău.
Voi reuși în mod natural
- Îți pot da tot ce… - Salut!
Nu! Încerc să-mi recuperez femeia.
E o femeie aici? Ai ceva să-mi spui?
Nu, încerc să-mi recuperez femeia interioară.
Tot sună de parcă vorbeai de vibratorul tău.
Așa îi spui, „femeie”? Și mie îmi place să-i dau un nume.
Nu e de râs.
Eu îl numesc Chuck.
Uneori, Chucky.
De ce ai venit?
Am venit să te fac să te simți mai bine. Ce e cu tine?
Nu mă simt ca o femeie puternică.
Mă simt ca o femeie copleșită. Așa mă simt.
Scumpo…
Ești guvernator adjunct.
Ai un fiu grozav.
Și o fiică de rahat.
Dar ești mama ei. Ești o femeie divorțată.
Ești o femeie care suferă. Vezi? Asta simt toate femeile.
Asta nu mă înveselește deloc.
Scuze! Știi că nu mă pricep la discursuri motivaționale.
Ar trebui să fii fericită că ai câștigat.
- Am câștigat, nu? - Da.
- Și eu ar trebui să fiu fericită, nu? - Da.
- Fată. - Nu simt asta.
Nu simt asta. Și știu că am câștigat.
Sunt guvernator adjunct.
- Am vrut asta. - Clar.
Și de ce nu mă simt fericită?
Nu știu.
Iar rahatul ăsta?
Știu că nu ascultai și atât.
Suport de prea mult timp prostia asta, ca și brâul ăsta.
Mătușă, acum se cheamă „lenjerie modelatoare”, bine?
Poate când cineva are silueta ta.
Pentru mine, e un brâu de purtat maximum două ore.
Hai să-i vedem pe albi, ca să-mi pot scoate mai repede brâul
și sutienul, ca „fetele” mele să poată respira.
- Mamă! - E timpul să plecăm!
- Gata cu corul bocitoarelor! Să mergem! - Dacă guvernatorul nu mă place?
- De ce nu te-ar plăcea? - Pentru că ești de culoare.
Mătușă!
Ai văzut ce cizme avea?
E de la țară. Asta poartă ei.
N-au mai văzut oameni de culoare de când au abolit sclavia.
Dacă ai venit aici ca s-o încurajezi, vezi că nu-ți prea iese.
Am venit să pun capăt acestei prostii.
Ai câștigat. Tu nu te lași speriată de nimeni.
Mai puțin de LaWanda Jacskon, într-a patra.
Nu-mi aminti de ea, te rog!
Ba fix așa o să fac.
- Am zis să n-o faci. - Când am ascultat eu de tine?
- Era o fetiță. - Zi-ne bârfa!
Și se lua de ea. Venea plângând de la școală în fiecare zi.
- Antoinette, ai fost hărțuită. - Da. Iar mama nu voia să mă ajute.
De ce?
Poveste lungă.
Se culca cu tatăl LaWandei, care era căsătorit.
Zicea că nu voia să-i stric ploile.
Mătușă!
De parcă n-ai curvit și tu în trecut.
Iar tu, din câte te știu, sigur o s-o faci în viitor.
Cam așa.
Ei bine, m-am gândit că poate găsesc o cale
ca s-o ajut să se ajute.
Așa că i-am cumpărat un lănțișor de ziua ei.
Și l-a purtat la școală.
Și ce să vezi?
LaWanda i l-a luat.
Încercam să-l ascund, dar ea…
- Ce ai făcut? - Îți zic eu.
Nu-i spune totul, mamă!
Am primit un telefon.
Eram la un hotel cu tatăl fetiței.
Fix la asta mă refeream.
Încă o dată, ascult eu de tine?
- Niciodată. - M-au sunat și mi-au spus
că Antoinette a fost suspendată de la școală fiindcă o trosnise pe fetiță.
Și eu mă trosneam cu taică-său…
Doamne sfinte, mamă!
Știi ce greu e să mergi la spital cu un bărbat,
copilul lui să fie bătut, iar tu să te prefaci că-ți pasă?
Și trebuie să te faci că nu-l cunoști, căci soția lui e acolo.
Doamne, mamă! Ce vrei să spui cu toate astea?
Ideea e că, atunci când vrei un lucru
și l-ai câștigat pe drept, atunci lupți pentru el.
Ți-ai câștigat postul.
Și uneori trebuie să te porți ca și cum totul e în regulă
când știi că nu e așa.
Și acum, gata cu corul bocitoarelor!
Să mergem să-i vedem pe albi, ca să priceapă de ce ai câștigat. Hai!
- Chiar a pus punctul pe i, nu? - E drogată.
- De unde știi? - Numai drogată vorbește cu noimă.
EA E VOCEA POPORULUI
Bună dimineața!
Mamă, vino să vezi ceva!
- Bună! - La naiba!
- Ce e? - O eclipsă portocalie?
- Salut, iubire! - Bine.
- Arăți foarte bine. - Mersi, iubito!
Ce naiba porți?
M-am îmbrăcat la costum. Cum s-ar zice, sunt la patru ace.
Vezi? M-am asigurat că se îmbracă corespunzător.
Arată ca o vată de zahăr.
Ca un dovleac sau un clovn.
Ce-are costumul meu?
Nu poate să-și scoată costumul?
Dacă-ți scoți ochelarii, n-o să-l mai vezi la fel de bine.
- Ia să mi-i pun! - Chiar vezi cu ochelarii ăia?
Ochelarii ăia se poartă după operație.
- Mă orbește. - S-a îmbrăcat ca politicienii de culoare.
Exact.
Ăla e un fost primar care a ajuns la închisoare.
- De ce ai vrea să te îmbraci ca el? - Pentru că e cochet, ca iubitul meu.
Care e problema?
Dacă tot voiai să alegi un politician de culoare,
de ce nu te-ai gândit la, știu eu, Barack Obama?
Când a purtat costumul ăla maro, lumea s-a enervat rău.
- L-au criticat pe Twitter. - Da.
- Vezi, pantofii sunt cu maro. - E asortat.
Basil, ai un costum negru?
Adică vrei să mă îmbrac ca la înmormântare?
- Exact. - Bine.
Vreau să arăți ca la pompe funebre.
N-avem timp de asta. Deja am întârziat.
Știi ceva? Șofez eu.
- Nette, nu! - Nu! Asta e treaba mea!
- Nu poți șofa. - Ba da. Încă nu mi s-a dat o echipă.
Ești guvernator adjunct. Nu poți șofa tu. Lasă-l pe el!
Exact. Lasă-mă pe mine!
Pot șofa eu.
Nu.
- Mă urc chiar acum la volan. - Lasă-l!
Mai ții minte ce s-a întâmplat în Cancun?
Încă încerc s-o rezolv. Altfel, aș șofa eu. Lasă-l pe el!
Bine. Știți ceva? Niciunul dintre noi nu va fi controlat.
- Hai! - Îi dai voie?
Ajutați-o pe bunica! M-a lăsat pe dealul ăsta.
N-ai de gând să-mi deschizi ușa? Deschide-mi ușa, Basil!
Scuze! Sunt șofer, nu deschizător de uși.
- Încă învață. - Doamne!
- Mă duc pe partea cealaltă. - Mersi, iubito!
- Cu plăcere. - Hai pe partea cealaltă!
VEHICUL GUVERNAMENTAL
- Hei! - Ce faci?
- Așteaptă! - Fir-ar!
Treci înapoi!
Poartă-te frumos și stai drept!
- Stau drept. - Ăla e un muc?
La naiba, fato, calmează-te!
Știm cum să ne purtăm în preajma albilor.
- Știu codul Morse, am înțeles. - „Schimbarea codului”.
Mai corectează-mă o dată și vezi tu!
- Bună ziua, dnă Dunkerson! - Da.
- Estelle. Lucrez pentru dl guvernator. - Bine. Salut, Estelle!
- Încântată! - Bună ziua!
Ei sunt familia dv. minunată, nu?
Da. Mulțumesc mult.
Guvernatorul vă așteaptă și suntem tare bucuroși
că S-U-N-T-E-Ț-I A-I-C-I!
Am fost majoretă.
Bine! Și eu mă bucur mult să fiu A-I-C-I.
- Așa! - Bun!
Zâmbește de parcă are de gând să ne pună otravă în ceai.
Putem fi puțin atenți?
- Vă rog! - E totul în regulă?
Da. Totul e în regulă.
- Vă așteaptă guvernatorul. Să mergem! - Bine, să mergem! Haide!
Iată-l pe guvernator!
- Bună ziua, domnișoară! - Bună ziua!
Ești noul meu guvernator adjunct, nu?
Da, eu sunt. Gata la datorie, dle!
Îmi place la nebunie atitudinea asta, dră Dunkerson.
Îmi puteți spune Antoinette.
Bine. Antoinette.
Da, iar eu ar trebui să vă spun…
- Domnul guvernator Harper. - Da.
Da, firește.
Mă bucur mult să vă cunosc!
Nu, plăcerea e a mea.
- Cine sunt oamenii aceștia simpatici? - Sunt familia mea. Veniți!
Ea e fiica mea, Lola.
- Lola… - Bună ziua!
Ai văzut poza de acolo?
Albul ăla pare nebun. Efectiv, culeg bumbac.
E tare glumeață.
- O ador. - Serios, cine e ăla?
E tatăl meu.
Glumesc.
Pungașul ăla bătrân e Luther.
E rău ca un șarpe.
Te pocnea așa cum l-a pocnit maică-ta pe băiatul cu care erai.
Îmi cer scuze pentru asta.
Așa ai câștigat alegerile, nu?
N-ar trebui să lovească oameni.
Iar el e fiul meu, Titus.
Salut, Titus!
Bună ziua!
Ea e mama mea.
Mă numesc Cleo și nu te-am votat.
Să fiu al naibii!
Îmi place sinceritatea ta. Îmi placi.
Nu prea mult, sper.
Bună ziua! Sunt Shamika.
Sunt asistenta și șefa ei de cabinet.
Ia uite, ai deja o șefă de cabinet!
Hei! Luați mâna de pe mine!
Lăsați-mă! Iubito, spune-le cine sunt!
E în regulă. E Basil.
Lăsați-mă!
El e șoferul dnei guvernator adjunct.
- Ce? Credeam că rămâi în mașină. - Ce?
A trebuit să fac pipi și ce se întâmplă când te grăbești să urinezi?
Faci pipi pe picior. Trebuie s-o scuturi puțin.
Dacă o scuturi mai mult, e masturbare.
La naiba, e dl guvernator! Ce mai faci, iubire?
Ce mai faci, tinere?
E în regulă. Nu pari genul care se spală pe mâini.
Îmi cer scuze pentru familia mea.
Cu ce te ocupi, tinere?
Sunt șofer.
- Șofer? - La dispoziția dv.
De azi, nu vei mai avea nevoie de el.
Bine.
La naiba, nu! Am fost deja concediat?
Nu, în echipa ta vor fi polițiști.
- Da. - Pentru siguranța ta.
Categoric.
- Mama mă-sii! - Zău așa!
Estelle, te ocupi tu puțin de musafirii noștri încântători?
Aș vrea să vorbesc cu doamna guvernator adjunct.
- Da, dle. - Și adu-ne niște ceai!
Îți place ceaiul?
Nu, nu-i place ceaiul. Nu bea ceai.
Ei bine, oameni buni, simțiți-vă ca acasă!
- Nettie, hai să-ți prezint niște oameni! - Bine.
I-a spus „Nettie”?
Ca în Culoarea purpurie. Mă duc acasă.
Am plecat.
Deci, cum te simți?
Mă simt grozav.
Bun!
Nu m-am odihnit prea mult.
Am mai câștigat un mandat și am petrecut toată noaptea.
- Vrei un trabuc? - Nu, mulțumesc.
Oamenii acestui stat mă adoră.
Da, ați făcut o treabă bună, dle guvernator.
Drăguț din partea ta, dar știu că nu vorbești serios.
Ba da, categoric. Statul merge bine.
Datorită partidului meu.
Și știu că ești din celălalt partid,
dar doar fiindcă legile ridicole ale statului nostru
permit guvernatorului și adjunctului său să fie de la partide adverse.
Deci, iată că avem o problemă.
Nu văd de ce, doar fiindcă suntem din partide adverse,
nu putem lucra împreună.
Să lucrăm împreună?
Da, să lucrăm împreună.
Știi ce face un guvernator adjunct?
Da, știu.
Practic, stai pe lângă mine și aștepți să mor.
Dar nu am de gând să mor.
Ar fi prea ușor.
Ei bine, cred că sunt multe lucruri pe care le am de făcut.
Nu. nu sunt.
Ba sunt.
Nu, nu sunt.
Ba sunt, sunt.
Am spus că nu sunt.
Ce câine drăguț!
L-am împușcat fiindcă nu era ascultător.
Poți să râzi.
Dragul de Grover!
Vai, Grover!
- Ce drăgălaș e! - Ce fel de guvernator crezi că sunt?
Auzi, să omor câini…
Hai, intrați cu toții!
Domnilor, doamna e Nettie Dunkerson.
De fapt, mă numesc Antoinette.
E noul nostru guvernator adjunct.
El e Henry. Va fi șeful tău de cabinet.
Iar el e Walter, care se va ocupa de relația cu presa.
Și el e Jed.
Vei vorbi cu Jed când vrei să vorbești cu mine.
Nu vorbești cu mine. Vorbești cu Jed.
În afară de asta, trebuie doar să nu întârzii la serviciu
și să arăți corespunzător.
Eu mă ocup de restul.
Henry îți va spune unde să mergi și ce să faci în fiecare zi.
Și să fii fată bună, bine?
Totul va fi minunat.
Ne-am înțeles?
Grozav! Ne-am înțeles.
Urmează în curând o conferință de presă.
- Du-te cu ei acum, bine? - Da.
Vă conduc în biroul dv.
Mulțumesc, dle guvernator.
Trage repede ușa după tine!
La un etaj mai jos se află juriștii.
Mama voastră va fi acolo des. De cât timp…
Vezi portretul cuiva de culoare?
- Nu. - Întreab-o!
Ce să mă întrebe?
Nimic. Vă rog să continuați.
- Estelle! - Da?
- Trebuie să-l văd pe dl guvernator. - E cu dna adjunct.
Ne pregătim deja de jocuri de Paște?
- Nemernicul s-a luat de costumul meu. - Nu. De ce?
Costumul.
E familia dnei guvernator adjunct.
Am înțeles.
Ce costum frumos!
Și mi-a făcut plăcere să vă cunosc.
De ce vreau brusc suc de portocale?
- Nenorocitul! - Te-a jignit.
Continuăm?
- N-are buze, dar are gura mare. - Și le poate injecta.
- Pe aici! - Mai mergem mult? Mă dor picioarele.
Îmi pare rău. Avem punci la cantină. Ți-ar plăcea asta?
Parcă e sediul unei secte.
- Doamne! Bine. - Nu vrem să ne dați Kool-Aid.
- Am băutura mea, pentru mine și ea. - Da.
Uite! Rahat!
Am lăsat-o în mașină. Mă întorc imediat.
- Ne vedem jos. - Ne găsești aici.
Credeai că vom sta așa de aproape?
Dacă ea își imaginează că nu va fi pur decorativă, se înșală.
- E o glumă. - Știu.
A fost în consiliul local, acum e guvernator adjunct?
Nu-ți face griji! O să mă asigur că rămâne neutralizată.
N-o să facă nimic aici.
Cum ar putea?
E datoria mea să mă asigur că părăsește rapid postul.
Vrei să știi ceva? În CV-ul ei scrie că e avocată.
De unde și-a luat diploma? De la o școală online?
A făcut prima facultate la universitatea Jackson State.
Apoi și-a luat și diploma în drept la Harvard.
Apoi s-a întors în comunitatea ei, unde a vrut să-și ajute semenii.
Ți-ai băgat degetul în fundul meu.
Ăsta e guvernatorul ăla afemeiat, nu?
Nu-mi place asta.
Provine dintr-o comunitate care o susține, mai puternică decât comunitatea „LBWTQ”.
Scuză-mă, dar cine ești?
Basil, șoferul ei.
Știi, glumeam și noi, așa.
Să vă fie clar!
Antoinette a făcut școală și a ajuns în acest post pe merit.
Noi o susținem.
N-o să stăm cu mâinile în sân dacă îi faceți necazuri.
Vă fac ca pe zdrențe.
- Poftim? - Fă tâmpenii și vezi tu!
- Hai să plecăm! - Da.
- Îmi place costumul tău, tinere. - Nu ți-l permiți.
Da, e cel mai bun.
Și
acesta e biroul dv.
Bine.
E frumos. Mulțumesc.
Și ei sunt echipa dv. Ea e Jenna, asistenta dv.
Și el e…
Adjunctul nu-și alege personalul?
- În majoritatea cazurilor, da. - De ce nu și acum?
Ne scuzați un moment?
Ce-mi scapă?
Dnă guvernator adjunct, sunt aici de ceva vreme și…
E prima dată când guvernatorul și adjunctul său
nu sunt de aceeași ra…
Culoare… Nu.
Când sunt din partide diferite.
Așadar, a crezut că ar fi mai bine să aveți o echipă aleasă de domnia sa.
- Serios? - Da.
Nu îmi convine.
Cred că e cel mai bine.
Am nevoie de oameni de încredere.
V-am verificat echipa. Ne-am documentat.
- Te ascult. - Și…
Basil, șoferul dv., are cazier.
Și… Shamika?
Shamika.
N-aș fi zis.
A fost dată în urmărire peste graniță. Se află aici legal?
Sigur că da, Henry. S-a născut în America.
Doamne!
A fost o chestie de vacanță. Nu știa că măgarul putea depune plângere.
Asta e… Cine știa asta?
Și am clarificat totul. Hai să ne lămurim!
Nu l-am angajat pe Basil ca șofer.
Iar Shamika,
poate nu e cea mai bună asistentă, așa e,
dar e foarte de încredere.
Și de asta am nevoie.
Am nevoie ca personalul meu să fie format din oameni de încredere.
Așadar, am o listă de potențiali angajați
pe care o voi depune, vor fi verificați
și ei vor fi echipa mea, Henry, inclusiv șeful de cabinet.
Cred că cel mai bine e să nu faceți valuri.
Ce înseamnă asta?
Aici e un fel de club exclusivist. Luați lucrurile așa cum sunt, ca mine.
- Personalul dv. e competent, inclusiv eu. - Dar sunteți loiali guvernatorului.
Toți suntem aici din aceleași motive.
Oare?
Acum mă imitați. N-o faceți!
Tot îmi voi alege echipa.
Știi ceva? O să-l anunț pe guvernator eu însămi.
- Nu puteți intra acum în biroul lui. - De ce?
- Vă trebuie programare. - Fă-o!
Aici e biroul mamei voastre!
Salut!
Ce drăguț! Putem pleca acum?
- Nu te-ai distrat, Lola? - Nu.
Adolescenții ăștia…
Bine!
Am plecat. Dacă aveți nevoie de ceva, sunt pe hol.
Bine.
Șefa de cabinet știe unde să mă găsească.
- Bine, la revedere! - Pa!
Șefa de cabinet?
Încearcă să-mi aleagă echipa, dar le-am spus că mi-o voi alege singură.
Grozav! Le-ai zis de mine, da?
Am vorbit despre asta.
Ceea ce ne-a adus aici nu ne va ține aici.
Adică o să-i lași pe albii ăștia să-mi facă treaba?
Nu, am zis că o să-mi aleg echipa mea.
- Și noi nu facem parte din ea? - Doamne!
Mi-au zis că nu voi fi șofer.
Ei nu știu să șofeze ca mine.
- Doar el știe să șofeze drogat. - Exact.
Dacă nu-mi poți da ce mi-ai promis, nu mai fac nimic.
Doar încerc să-mi dau seama care e ritmul aici, bine?
Îmi dau demisia. Plec. Vii?
- Shamika! - Plec și eu.
Nici nu te angajasem!
- Pa! - Pa!
Shamika!
Ce primă zi minunată!
Subtitrarea: Brândușa Popa