Tak teď. Je to ve mně. Je to ve mně. Je to ve mně.
Dobré ránko!
Čau.
Ahoj, Titečku.
Jak se máš?
Říkám: „Dobrý ráno.“
Babi tě zdravila.
Mé oči nejsou na koukání a mé uši nejsou na poslouchání.
Co to sakra mele? Co je s tebou?
Máma jí vzala mobil, takže už nemůže na socky.
Již není pro co žít.
Za mýho mládí telefony nebyly. Museli jsme na sebe křičet.
„Hej, Hectore! Johne!“
Tehdy nebyly ani auta.
Uteč!
-Zachraň mě. -Holka, nevím, cos provedla, ale běž ode
mě. Nedovolím ti zakrvácet mi moje nový šatičky do sídla vlády.
Jasný? Prostě se omluv.
Omlouvám se.
Kde máte mámu?
Nejspíš vymýšlí způsoby, jak mi zničit život.
Holka, už bys s tím měla přestat, jo?
Ani ne za hodinu máme být v Kapitolu a doprava je dneska šílená.
Asi má deprese.
Cože? Proč?
Celý ráno si tam pouští Whitney Houston. „I'm every woman…“
To je můj song! A ještě „Independent Woman“.
Její ne. Pouštěla si ho každej den po rozvodu.
Pratetičko, běž se na ni podívat.
Ne, já ji vychovala a nic jí nedlužím. A jestli jí nepomůže starej dobrej joint,
má smůlu.
Dobře. Takže jako vždycky musí
jít její hodná sestřenka.
-Jsem prostě žena. -Tak tohle je zlý.
Jsem prostě žena a můžu ti dát všechno!
Můžu ti dát úplně…
Čau.
Hej! Snažím se najít svou ženu.
Ty tu máš ženskou? Něco mi uniklo?
Ne! Snažím se dostat svou ženu zpátky do sebe.
A nemluvíš o tom svým starým vibrátoru? Tys mu dala jméno Žena?
Taky jim dávám jméno, v pohodě.
To není vtipný.
Říkám mu Chuck.
Někdy i Chucky.
Co tady děláš?
Přišla jsem ti zvednout náladu. Co je to s tebou?
Necítím se jako každá žena. Cítím se jako jedna,
co se hroutí. Tak se teď cítím.
Holka, jsi viceguvernérka. Jsi matka svýho skvělýho syna.
O dceři radši pomlčím. Ale jsi její máma a rozvedená žena.
Žena bez peněz. Takže jsi každá žena.
Tohle mi vážně nepomáhá.
No tak promiň. Víš, že nejsem na stupidní motivační kecy.
Měla bys být ráda, že jsi vyhrála. Jako vážně.
Jo. Vyhrála jsem.
Jo.
Měla bych být šťastná.
Jo.
Holka.
Ale nejsem. Nejsem, i když vím, že jsem vyhrála. Jsem přece viceguvernérka. Chtěla
-jsem to. Tak proč sakra nejsem šťastná? -Přesně.
Já to nevím.
Už zase bulíš?
-Že jsi nás neposlouchala? -Budeš se tu litovat ještě
dlouho? Mám na sobě stahováky.
Pratetičko, dnes se nosí Skims, víme?
Ne, ty jsou na vaši prdel. Moje spodky mají krásný
dvouhodinový limit.
Vstávej, jedem za těma bělochama,
ať si můžu co nejdřív sundat stahováky i podprdu a dát si svým holkám svobodu.
-Mami! -Dělej! Musíme vyrazit!
-Tohle fňukání končí. Jedem. -No a co, když mě nebude mít rád?
Holka, proč by tě neměl rád?
Je černá, ne?
-Pratetičko! -Viděla jsi ty jeho kozačky?
-No. Vždyť je z venkova. Tam se to nosí. -Jo, tam totiž neviděli
černocha, co skončilo otroctví.
Pratetičko, jestli jsi ji přišla povzbudit,
tak ti to teda moc nejde.
Přišla jsem, protože toho mám plný zuby. Vyhrálas. Nikdy jsi před ničím neutíkala.
Až na Lawandu Jacksonovou ve čtvrtý třídě.
Tu mi nepřipomínej. Prosím.
Dobře. Kecám.
Říkám dost, mami.
Kdy jsem tě naposled poslechla?
-Víš, znala jednu holku… -Jo, sem s tím.
A ta si ji dobírala a Netta ze školy chodila denně domů s brekem.
Vážně? Tys byla šikanovaná?
Ano, byla. A ona mi nepomohla.
Proč ne?
To je na dlouho.
To protože spala s Lawandiným tátou, který měl ženu.
A nechtěla, abych jí to zkazila.
Teda pratetko…
Jako bys ty nikdy nebyla do větru.
A jak znám tebe, ještě to bude pořádnej fičák.
To se vsaď.
-Co? -Myslela jsem, že přijdu na způsob, jak si
pomůže sama. Tak jsem jí koupila řetízek. Vzala si ho do školy. A víš, co se stalo?
Lawanda jí ho vzala.
-Chtěla jsem ho schovat, ale ona… -Holka, co jsi udělala?
-To ti povím já. -Tak jí ale neříkej všechno, mami.
No, zazvonil telefon.
V tu chvíli jsem byla v hotelu s tátou tý holky.
To bylo to „všechno“, co nemáš říkat, mami.
Tak znovu, kdy jsem tě poslechla?
-Nikdy. -Takže volali mi ze školy, že
Antoinette musí zůstat po škole, víš?
Protože té holce flákla.
-Naplácala jí jako její táta mně. -Proboha, mami!
Ale víš, jak je těžký přijet do nemocnice s chlapem, který má zbité dítě, a dělat,
že tě to mrzí, ale ne?
Ach jo.
A pak dělat, že ho neznáš, protože je tam jeho žena.
Zkrať to, mami, má ten příběh nějakou pointu?
Kam tím míříš?
Chci tím říct, že když něco chceš a pak to získáš,
bojuj za to.
Zasloužíš si to. A někdy musíš dělat zase, že se nic neděje, i když to tak není.
Takže teď končím tuhle fňukací chvilku.
A pojedeš těm bělochům ukázat, proč jsi vyhrála. Zvedej se.
Nakonec to mělo nějakou pointu.
Je zhulená.
-Jak to víš? -Nikdy jindy nedává smysl.
ŽENA Z LIDU
Dobré ráno.
Mami, tohle bys měla vidět.
-Zdravím. -Ježíši.
-Co je? -No, bolí ji oči.
-Čau, zlato. -Jo, takhle. Čau. Čau, čau, zlato. Ahoj.
Tobě to sluší. Tobě to sluší.
Co to máš sakra na sobě?
Vzal jsem si oblek. Co ti vadí? Hodil jsem se do gala. Vidíš?
-Sekne mu. -Co říkáte?
-Chtělas přece, aby se hezky ohákl. -Jako co? Jako mrkev, dýně, klaun?
-Dobře. Co se ti nelíbí? Sekne mi to. -Nemohl bys ten oblek zhasnout?
Panebože!
Když si sundáš ty jogurty, tak tě nebude tak oslňovat, banáne.
Musím si vzít brýle.
-Ty přes ně něco vidíš, stařičká? -Pratetičko, ty se
přece nosí po operaci očí.
Oslepil mě.
Dívej. Našli jsme si, co nosí černí politici.
Přesně.
To je bývalý starosta Detroitu, kterého zavřeli. Proč ses oblékl jako on?
-No a? -Protože má swag jako můj brouček.
-Jo, v čem je problém? -Když ses chtěl inspirovat černým
politikem, napadl tě někdy třeba Barack Obama?
Ten to schytal, když si tenkrát vzal ten hnědej oblek.
Hnědej oblek. Přesně.
-Twitter mu to dal sežrat. -To jo. Já si vzal
hnědou jenom na botách. Hele.
-Jo, sladil se. -Basile.
-Máš nějaký černý oblek? -Takže chceš, abych si vzal oblek,
co nosím na pohřby? Nebo co jako?
-Přesně tak! Jeď se obléct jako na pohřeb. -Super.
Holka, na to nemáme čas. Jedeme už tak pozdě.
Dobře.
-Víte co? Řídím já. Řídím. -Netto.
Nech ho. Nemůžeš řídit.
To teda můžu. Ještě nemám ochranku.
Ale jsi viceguvernérka. Nemůžeš se přivézt sama, tak ho nech řídit.
Přesně tak. Nech řídit mě.
Nebo mě.
-Ne. -Ne.
-Můžu hned teď. -Holka, tak ho nech.
Odvezla bych tě, ale vzpomeň si na Cancún. Pořád čekám, až mi to smáznou,
jinak bych jela, ale Basil to zvládne.
Dobře, dobře, dobře. Víte co?
-Co? -Stejně nás tam nepustí. Jedem. Jedem.
Může řídit? Dobře.
-Zase ten blbej kopec. -Otevřeš už dveře?
Moje dveře, Basile. Ot…
Promiň. Jsem přece šofér, ne otvírač dveří.
Pořád se to učí.
-Panebože! -Půjdu z druhé strany, ať neuklouznu.
-Dík, brouku. -Není zač, kotě.
Obejdeme to.
-Počkej! -Hej! Basile!
-Kam jede? Počkej! Koukej se vrátit! -Co děláš?
-Chovejte se prosím slušně. A stůj rovně. -Stojím.
-To je holub? -Ne.
-Holka, uklidni se, sakra. -Neklej tady. Víme, jak se chovat mezi
-bílýma. Umím ty jimikry. Zvládnu to. -Bezva.
Jsou to mimikry.
Ještě jednou mě opravíš a jednu ti fláknu.
Dobrý den, paní Dunkersonová. Já jsem Estelle. Dělám pro guvernéra Harpera.
-Zdravím. -Aha. Dobrý den, Estelle. Moc mě těší.
Dobrý den. Tohle musí být vaše úžasná rodina.
-Aha. Díky. -Je to tak. Děkuju.
Guvernér na vás čeká a už se moc těší, až vás u nás U-V-Í-T-Á.
Jsem roztleskávačka.
Super. Já se těším, až spolu budeme v T-Ý-M-U.
V týmu.
Jo.
Směje se jako někdo, kdo ti dá jed do čaje a pak tě zakope za domem.
Lidi, mohli byste se prosím soustředit?
-Je všechno v pořádku? -Ano. Všechno je v pořádku.
-Guvernér na vás čeká, tak pojďme. -Tak jo. Jdeme. Jdeme, lidi.
A tady ho máme.
-Dobrý den, mladá dámo. -Dobrý den.
-Vy budete moje viceguvernérka. -Je to tak. Hlásím se do služby.
Moc oceňuji váš přístup, paní Dunkersonová.
-Říkejte mi Antoinette. -Dobře. Tak tedy Antoinette.
-Ano. A já vám mám říkat gu… -Guvernére Harpere.
Guvernére Harpere. Ano, ovšem. Moc ráda vás poznávám.
To já vás rád poznávám. A kdo jsou tihle krásní lidé?
To je moje rodina. Pojďte sem. Tohle je moje dcera Lola.
Lolo.
Dobrej. Mami, viděla jsi tamten obrázek? Ten běloch nahoře je šílenej.
Sbírají tam bavlnu.
Je to můj vtipálek. Není vtipná? Já ji tak miluju.
Ne, vážně. Kdo to je?
To je můj táta.
Vtípek.
Ten starý rošťák je Luther. Byl to pěknej kruťas.
Dal bych ti takovou ránu, jakou dala tvoje máma tomu klukovi.
Tak to mě opravdu mrzí.
Vyhrálo vám to volby, nebo ne?
Ale neměla by mlátit lidi.
A tohle je můj syn Titus.
Ahoj, Tite.
Zdravím.
A to je moje máma.
-Já jsem Cleo a nevolila jsem vás. -No, ne, ne. Oceňuju, že
jste upřímná. Líbíte se mi.
Doufám, že ne moc.
Těší mě, já jsem Shamika.
Jsem její asistentka a vedoucí kanceláře.
Tak vy už máte vedoucí kanceláře?
Hej, hej. Pusťte mě. Dejte ze mě ty pracky. Zlato, řekni něco, chtěj mi vzít
-papíry. -Pusťte ho. To je Basil.
-Nesahejte na mě. Vidíte. -To je šofér paní Dunkersonové.
-Já… Měl jsi přece zůstat v autě. -Co?
Musel jsem jít čůrat. A nerad spěchám. Víš, co se stane, když spěcháš?
Počůráš si nohy. Musíš ho pořádně otřepat, ale ne moc, protože pak už si honíš.
Ty vole, to je guvernér. Jak je, chlape?
-Jak se máte vy, mladý muži? -Neva. Vypadáte, že si nemyjete ruce.
-Moc se za svoji rodinu omlouvám. -Čím se živíte, hochu?
Já dělám šoféra.
-Šoféra? -Klidně se ozvěte.
-No, po dnešku to nebude potřeba. -Bezva.
Tak to ne. Chcete mě hned vyhodit první den?
To ne, ale budete mít přece státní ochranku.
Ano.
-Musíme vás chránit. -Přesně tak.
-Tak to mě poser, vole. -Ale no tak.
Estelle, můžete se o ty milé lidi postarat? Rád bych si promluvil se svou
-viceguvernérkou v soukromí. -Ano.
Ano, pane.
No a přineste nám čaj. Máte ráda čaj?
-Ne, čaj ne, Nette. -Ne, ne, nechce.
Tak chovejte se tu jako doma a vy pojďte se mnou, Nette. Chci vás tu představit.
Dobře.
-Vážně jí řekl Nette? -Jako z Purpurové
-barvy. Jedu domů. Mám dost. -Pratetičko.
Páni!
Tak jak se cítíte?
Cítím se skvěle.
Fajn. No. Já se moc nevyspal. Oslavoval jsem svoje znovuzvolení.
Aha.
-Doutník? -Ne, ne, ne, ne, ne, ne díky.
-Lidi v tomhle státu mě prostě milují. -Ano, odvádíte moc
dobrou práci, guvernére.
To je od vás milé, ale vím, že to nemyslíte vážně.
Myslím to naprosto vážně. Státu se skvěle daří.
Ano. To jen díky mojí straně. A vím, že vy jste na té druhé straně.
A jen kvůli našim nesmyslným zákonům můžou být guvernér a viceguvernér z
opozičních stran, že ano? Takže teď máme trochu problém.
No, já to jako problém nevidím. To, že jsme s opozičních stran, neznamená, že
-spolu nemůžeme spolupracovat. -Tak spolupracovat?
Ano, spolupracovat?
Víte vy vůbec, co viceguvernér dělá?
Ano, to vím.
V podstatě jen sedí a čeká, až umřu. Ale já jen tak neumřu.
To bych vám to moc ulehčil.
No, já si myslím, že se tu pro mě práce najde.
Ne, nenajde.
Ale ano, najde.
Ne, nenajde.
Ale najde.
Řekl jsem ne, nenajde.
To je hezký pejsek.
Odpráskl jsem ho, neposlouchal.
Můžete se smát.
To je starý Grover.
-Grover. Je rozkošný. -Za jakého guvernéra
mě máte? Zabijáka psů?
Pojďte sem všichni hned.
Jo.
-Pánové, tohle je Nette Dunkersonová. -Vlastně jsem Antoinette.
Je to naše nová viceguvernérka. Tohle je Henry. Vedoucí vaší kanceláře.
A tohle je Walter. Ten se stará o média. A tohle je Jed. S ním budete mluvit,
když budete chtít mluvit se mnou. Se mnou nemluvíte, mluvíte s Jedem.
Jediné, co musíte splnit, je přijít každý den do práce
včas a slušně oblečená. Zbytek je na mně. Henry vám řekne,
kam máte jít a co máte každý den dělat. Takže buďte poslušná holčička,
ano? A budeme spolu vycházet.
Rozumíme?
-Tak výborně. -Dobře, ano.
Za chvíli nás čeká tisková konference, takže teď běžte s nimi, ano?
Dobře.
Já vám ukáži vaši kancelář.
-Díky, guvernére. Pánové! -A zavřete za sebou dveře.
Tady jsme na legislativním patře, kde vaše matka bude trávit spoustu času. Jak
-dlouho pracujete s paní Dunkersonovou? -Viděls na zdi nějaký černochy?
-Už není paní. Je rozvedená. -Zeptej se.
A na co?
Na nic. Pokračujte.
Estelle.
Ano?
Potřebuju guvernéra.
Teď je ale s paní viceguvernérkou.
To už se připravujeme na Velikonoce, nebo…
-Ten panák mluví o mým obleku. -Co? Ne, ne. A proč?
Tak to nemyslel.
-Ten oblek… -To je rodina paní viceguvernérky.
Ach tak.
Ano, je to moc krásný oblek.
A moc rád jsem vás poznal.
Proč mám najednou chuť na pomerančový džus?
Jo.
-Ten čůrák. -Jo, uráží tě.
Můžeme pokračovat?
-Nemá žádný rty, tak co si otvírá pusu? -Moje Tammy dělá výplně.
Tudy.
-Musíme pořád chodit? Bolí mě nohy. -To mě mrzí. Ale v kantýně máme
punč. Nemáte čistě náhodou chuť na punč?
Přijdu si jak v sídle nějaké šílený sekty.
Jo, nechceme žádný vaše jedy. Mám v kapse svoje vlastní pití. Pro mě a pro ní.
Dobře. Ne. Dobře. Jo, ano.
Tady. Sakra. Asi jsem ho nechal v autě. Hned se vrátím. Budu čekat dole.
-No tak… -Jo.
My budeme pořád tady.
-Tos nečekal, že budu sedět tak blízko. -Jestli si myslí, že tady bude
dělat víc než nosit kafe, tak se plete.
Je to výsměch. Z komunitní koordinátorky se stala radní a teď je viceguvernérka!
Já vím.
-Neboj. Postarám se, aby si neškrtla. -Nic tady nezmění. Nezmění tu nic.
Jak by mohla?
Je mou povinností ji odsud co nejrychleji vyštípat.
Víš co má v životopisu? Že je právnička. To určitě. A kde vzala titul?
Někde na internetu nebo co?
Kdepak. Dělala bakaláře na Jacksonské státní. A pak šla na práva na Harvard.
A potom se vrátila do svý komunity, kde chtěla pomáhat lidem.
Vážně jsi mi strčil prst do zadku? To je ten guvernér,
co měl rád holčičky, že jo? Na mě to nezkoušej.
Tak, Netta je z komunity, která za ní stojí a nesere se s tím.
Jsme silnější než „LBGTMG“.
Co prosím? A vy jste kdo?
Jsem Basil. Její řidič.
Víte, tohle jsou jen politické řeči.
Aby bylo jasno, Antoinette je studovaná a má všechno,
aby si to místo zasloužila. A taky má nás.
Jestli jí budete dělat dusno, tak sem napochodujeme. A já si vás podám,
jestli jí budete škodit.
-Co prosím? -Zkus to a uvidíš, vole.
My už půjdeme.
Jo.
-Pěkný oblek, mladíku. -Jo, na ten vy nemáte. Je na míru.
A tohle je vaše kancelář.
Dobře. Moc pěkná. Díky.
A to je váš personál. Jenna, vaše asistentka.
A tohle je…
-Nevybírá si viceguvernér zaměstnance sám? -No, ve většině případů ano.
A proč ne v tomhle?
Mohli byste nás na chvilku nechat?
Co mi uniká?
Paní viceguvernérko, jsem tu už dlouho a tohle je poprvé,
kdy jsou guvernér a viceguvernér rozdílné ra…, ra…, bar… Ne.
Z opozičních stran. Guvernér usoudil, že bude lepší,
když vám zaměstnance vybere sám.
-Vážně? -Ano.
-No, tak to asi nepůjde. -Já s tím souhlasím.
Potřebuju lidi, kterým můžu věřit.
V rámci přípravy jsme si proklepli vaše zaměstnance a…
Poslouchám.
Basil, váš řidič, má zápis v rejstříku.
A Shamaka…
Je to Shamika.
Jo, zvláštní jméno.
Byl na ni vydán zatykač za hranicemi v Cancúnu. Je tu legálně?
Samozřejmě, že ano, Henry. Narodila se v Americe.
Bože. Bylo to na jarních prázdninách. Kdo mohl vědět,
že vás může žalovat i osel? Koho to napadne?
Pak se to vysvětlilo. A aby bylo jasno,
Basil není můj oficiální řidič. Ale Shamika? No jo.
Možná není nejlepší asistentka, ale můžu jí absolutně věřit.
A to potřebuju. Potřebuju kolem sebe lidi,
kterým můžu věřit. A vyberu si je sama.
Takže, tady mám seznam potenciálních zaměstnanců, který předložím,
dostanou prověrku, a oni budou mí zaměstnanci.
Včetně vedoucího kanceláře.
Já myslím, že bude lepší, když nebudete dělat vlny.
Co tím jako myslíte?
Podívejte, nějak to tady funguje, tak se tomu přizpůsobte jako já. Váš personál je
-schopný, včetně mě. -Ano, ale jsou věrní guvernérovi.
Všichni jsme tu ze stejných důvodů.
Jste si jistý?
To dělám já. Nechte toho!
Svoje zaměstnance si vyberu sama. A víte co? Mám čas. Půjdu to guvernérovi
-říct hned. -Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne
nemůžete tam jen tak vpadnout.
Proč?
Musíte se zapsat.
Zapište to.
Tohle je její kancelář.
Ahoj.
Je krásná. Můžem už jít?
-Tobě se tu nelíbilo, Lolo? -Ne.
Puberťáci.
Tak jo. Už půjdu. Kdybyste cokoli potřebovali, budu u sebe.
Dobře.
A Henry, šéf vaší kanceláře, ví, kde mě najít.
Díky.
-Nashle. -Nashle.
Vedoucí kanceláře?
Snaží se mi přidělit lidi, ale řekla jsem jim,
že si lidi vyberu sama.
Super, takže to povedu já.
Mluvili jsme o tom. To, co nás sem dostalo, nás tady neudrží, Shamiko.
Takže mě hodíš přes palubu a tu pozici dáš bělochům?
Ne, řekla jsem, že si lidi vyberu sama.
A mě nevybereš?
-Ježíši. -A jeho taky nevybereš?
Mě taky ne. Říkali to dole.
Neumí v tomhle provozu řídit tak jako já. Nikdo.
Jen on to zvládá zhulenej.
Jenom já.
A jestli nedodržíš slib, tak na to kašlu.
Jen se snažím zjistit, jak to tady funguje.
Končím. Jdeme. Basile, jdeš se mnou?
-Jo, bejby, protože když ty, tak já taky. -Shamiko! Tebe jsem nikdy nenajala.
-Čau. -Čau.
Shamiko!
První den se vážně povedl.