‫- הפרק עוסק בנושאים רגישים, וביניהם התאבדות. -‬
‫- מומלץ להפעיל שיקול דעת. -‬
‫סאטון.‬
‫אני… אני כל כך מצטער.‬
‫אני מצטער שלא הייתי שם לעזור לך. אני…‬
‫אני מתגעגע אלייך כל כך.‬
‫דרכתי על מסטיק.‬
‫הורדתי אותו, אבל עוד יש סימן בצד. יש לך מטלית לחה?‬
‫אתה חוטף שבץ או משהו, אבא?‬
‫ברצינות, אם נראה לך שאתה גוסס, תן לי את הקוד הסודי שלך.‬
‫לבנק שלך. קדימה, תמצמץ אותו אם אתה חייב.‬
‫זה…‬
‫פשוט טוב כל כך לראות אותך.‬
‫אלוהים, הייתי חייבת לצאת מהבית.‬
‫לאז ובלה משגעים אותי. הם לא מפסיקים להתמזמז.‬
‫די, סאטון. הם מאוהבים.‬
‫בחייך, אבא. בכל פעם שהם מדברים, הם מתחילים להתווכח.‬
‫אני לא חושב שזה מדויק.‬
‫לדעתי, הם מתנשקים רק כי זה עיסוק אחר לפה שלהם.‬
‫זה לא הוגן.‬
‫דיברנו על זה. הם לא מתאימים.‬
‫זה לא ייגמר טוב. בעצמך אמרת.‬
‫אנשים מתווכחים, סאטון. זה לא אומר שהם לא אוהבים זה את זה.‬
‫גם את ולאז, נכון? אתם תמיד מתווכחים, אבל אתם קרובים.‬
‫נכון?‬
‫אחיך אוהב אותך, סאטון.‬
‫את יודעת את זה, נכון? סאטון?‬
‫ג'נה רוצה לצאת איתנו הערב.‬
‫אני חושבת שזה יהיה ממש טוב בשבילה. תרשה לה לבוא, נכון?‬
‫כן. כן, אני ארשה.‬
‫אבל, סאטון… -אני איפרד מבילי.‬
‫מה? -אני לא רוצה לדבר על זה,‬
‫אבל חשבתי שכדאי שתדע‬
‫למקרה שיהיה מוזר עם אימא שלו, מרגו.‬
‫אבל למה? כלומר, קרה משהו?‬
‫מה הבעיה? ספרי לי.‬
‫תגיד לי את האמת. -את האמת?‬
‫איך אני נראית?‬
‫את נראית מושלם.‬
‫למה נתת לה לעזוב את הנשף?‬
‫זה קורה הלילה. הלילה.‬
‫אני רציתי ללבוש חליפה,‬
‫אבל בילי, כמובן, השתולל.‬
‫אל תלכי לנשף. אנא, סאטון.‬
‫את שומעת אותי?‬
‫סאטון?‬
‫סאטון!‬
‫שיט! אני צריכה ללכת.‬
‫לא. סאטון, זה אני, זה לאז.‬
‫אנא, אל תלכי לנשף. את לא חייבת. אפשר להישאר פה.‬
‫אנחנו יכולים להמשיך לדבר, לברר הכול.‬
‫פשוט… פשוט תישארי.‬
‫תישארי, בבקשה. בבקשה, אל…‬
‫אל תעזבי אותי שוב. בבקשה.‬
‫בבקשה. -ביי!‬
‫אני חייבת ללכת. בילי יהרוג אותי אם אאחר.‬
‫לא, חכי!‬
‫חכי!‬
‫סאטון!‬
‫- מורביד קומיקס בע"מ -‬
‫- צללי לילה חדרי השחר -‬
‫היי. -היי.‬
‫היי. באתי לראות את בילי מקינטייר.‬
‫אם תודיעי שג'ואל לזרוס בא לפגוש אותו…‬
‫לאז.‬
‫תודה. היי. איזה משרד.‬
‫כן. בוא.‬
‫- חדרי השחר, כולם חיו פעם צללי לילה -‬
‫סליחה שלא דיברתי איתך בלוויה.‬
‫הייתי בחופשה. הייתי צריך להגיע הביתה.‬
‫כן, זה בסדר. איפה היית? במקום יפה?‬
‫בקריביים.‬
‫מה שלומך, לאז? באמת.‬
‫קשה לעכל את זה, למען האמת.‬
‫מה שלום אימא שלך?‬
‫זה בטח לא היה קל, למצוא את אבא ככה.‬
‫היא עדיין די נסערת. זאת לא רק העובדה שהיא מצאה אותו.‬
‫היא עבדה בשביל אבא שלך כל חייה.‬
‫אלוהים, לפעמים היא הייתה עונה לטלפון בבית ואומרת,‬
‫"משרדו של ד"ר לזרוס. מדברת מרגו מקינטייר. אפשר לעזור?"‬
‫הוא היה איש טוב, לאז, אבא שלך.‬
‫תמיד טרח לדבר איתי.‬
‫נתן עצות, אמר לי להיות טוב לעצמי.‬
‫לסלוח לעצמי. -לסלוח?‬
‫הוא אמר שזה טבעי לחוש אשמה בגלל סאטון, שזאת לא הייתה אשמתי.‬
‫למה נתת לה לעזוב את הנשף?‬
‫עכשיו אני מרגיש אשם שלא התראינו בשנים האחרונות.‬
‫מתי ראית אותו בפעם האחרונה?‬
‫באמת שאין לי מושג.‬
‫מתי ראיתי אותך? שנים, לא?‬
‫כאלה החיים, אני מניח. עבודה, ילדים.‬
‫אפשר לשאול אותך שאלה, בילי?‬
‫מאז… מאז שחזרתי,‬
‫יש כמה דברים שאני מנסה להבין, לגבי סאטון.‬
‫מה לגבי סאטון?‬
‫איך היא הרגישה ממש לפני הנשף.‬
‫כמובן.‬
‫כלומר, ראיתי אותה מוקדם יותר באותו היום ו…‬
‫וככל שאני נזכר יותר, קשה לי יותר להיפטר מהמחשבה שמשהו היה לא בסדר.‬
‫הכול היה בסדר. למיטב ידיעתי לפחות.‬
‫היא הייתה מאושרת.‬
‫נרגשת.‬
‫על מה התווכחתם בלילה שבו היא מתה?‬
‫אולסן.‬
‫אולסן אמר שרבתם באותו הלילה.‬
‫למה אתה מאמין לו, לאז?‬
‫לאז, הוא הרג אותה.‬
‫כן, גם אני חשבתי. -כן.‬
‫אבל טעיתי. אני חושב שהוא חף מפשע.‬
‫אולסן מעולם לא היה חף מפשע. זוכר מה כתבו בעיתונים?‬
‫הוא גנב תחתונים של איזו אישה. הוא חולה.‬
‫ברור שהוא ניסה להציג אותי כחבר חמום המוח.‬
‫הוא אפילו אמר למשטרה שראה אותנו מתווכחים.‬
‫אז אתה וסאטון לא התווכחתם?‬
‫כן, רבנו. כן. אבל זה לא היה משהו חדש.‬
‫היא עמדה לנסוע לאוניברסיטה,‬
‫ואני לא רציתי שתגור במעונות כי יהיה לי קשה יותר לבקר אותה.‬
‫אתם לא…‬
‫נפרדתם?‬
‫אני וסאטון?‬
‫למה אתה חושב שכן?‬
‫היינו מאושרים מתמיד.‬
‫- רחוב הייזלטון -‬
‫אז בואי נסתכל על זה קצת אחרת.‬
‫אם קסנדרה הרגה את ניל קרופט עם הפסלון, למה היא שמרה אותו?‬
‫מזכרת.‬
‫מזכרת?‬
‫אבל תמיד חשבנו שניל הרג את קסנדרה.‬
‫אז מי הרג אותה אם ניל כבר היה מת?‬
‫חבר אחר.‬
‫למה אתה כל כך בטוח שהיא הרגה אותו ולא להפך?‬
‫תחושת בטן.‬
‫כלומר, הוא נמצא בדירתה.‬
‫נו, באמת.‬
‫לניל קרופט היה עבר של אלימות כלפי קסנדרה רודס.‬
‫היא נחנקה. הוא נעלם.‬
‫ומפני שהוא אמר לכל העולם ואשתו‬
‫שהוא רוצה להתחיל חיים חדשים בהודו,‬
‫הניחו שהוא שם.‬
‫כן, אבל הוא היה בעליית הגג.‬
‫אז מי שם אותו שם אם לא קסנדרה?‬
‫אתה חושב שקסנדרה נשאה את גופתו של ניל עד לעליית הגג?‬
‫אז מישהו עזר לה.‬
‫לא יודע. זה הגיוני, לא? אם היא נפגשה עם מישהו אחר…‬
‫אם הרגה אותו. לא ידוע לנו שכן.‬
‫אנחנו מחכים לדוח הפתולוג ולמז"פ.‬
‫עוד לא בטוח אפילו שזה ניל.‬
‫- קורנר בוי -‬
‫אז הבלשית בראון רוצה לדבר איתך. עצתי? אל תדבר. אל תענה לשיחות שלה.‬
‫זה חכם?‬
‫אתה רוצה לספר לה על קספר וחבריו? כי אני לא.‬
‫עד שתמצא הסבר שאין בו דברים מוזרים,‬
‫אני מציע שתשמור מרחק. למען כולנו.‬
‫למה כאן?‬
‫הייתי צריך לחשוב על מקום שבו בראון לעולם לא תמצא אותי. טה-דה!‬
‫אין לזה קשר ל"שלושה בשרים בשני"?‬
‫איך אתה מעז? הם עושים את זה בכל יום עכשיו אז…‬
‫דוח על שרידי ירי.‬
‫מהגופה של אבא שלך.‬
‫נמצאו מתחת לציפורניו.‬
‫אז הוא כן ירה באקדח. אני מצטער.‬
‫הכול מתאים לפגיעה עצמית.‬
‫אבל זה לא ייתכן.‬
‫אז מה עוד עשית?‬
‫ראיתי את סאטון היום.‬
‫בסדר, כשאתה אומר שראית אותה… -זה היה הלילה ההוא.‬
‫הייתי צריך לשמור עליה.‬
‫אחרי הנשף. זה מה שאבא אמר לי לעשות.‬
‫טוב, לאז… למה אתה מייסר את עצמך ככה?‬
‫אני יודע שזה קשה, לחשוב מה היה אילו.‬
‫אילו הדבר הזה או ההוא היה שונה.‬
‫אני מבין את זה, באמת, אבל ה… רוחות?‬
‫ד"ר אל האמיתי, סאטון האמיתית, הם לא היו רוצים שאתה…‬
‫היא הייתה שם, סת'. ממש מולי.‬
‫בדיוק כמו קסנדרה, בדיוק כמו ניל.‬
‫בסדר.‬
‫וכולם נרצחו.‬
‫אני חושב שמי שהרג את סאטון הרג את קסנדרה והרג את אבא.‬
‫ואני אוכיח את זה.‬
‫- הארוול רוד -‬
‫מי זה מרלו?‬
‫מרלו היה חתול שהיה לנו פעם.‬
‫היה לכם חתול?‬
‫כן, חתול רחוב שאימא שלך אימצה.‬
‫איזה מין חתול? -חתול דולף.‬
‫הוא עשה פיפי בכל מקום, איידן.‬
‫לא תמיד הצלחנו לגלות איפה, אז היינו צריכים… את זה.‬
‫ידעתי שזה כאן.‬
‫הוצאתי אותו אחרי שהייתה פה מכה של שטרות 20 מזויפים.‬
‫הוא מראה את כל הפיפי, הקקי, הדם, הקיא…‬
‫כל נוזל גוף אחר שאין שום סיבה שתרצה לראות.‬
‫תודה. בקשה מוזרה, אני יודע.‬
‫בוא נקווה שאתה טועה.‬
‫אם יש לך עכבר, ג'נה לא תרשה לך לקנות מלכודת.‬
‫את צודקת.‬
‫תודה. -בבקשה.‬
‫להתראות.‬
‫סאטון?‬
‫היי, דוק. סליחה שאיחרתי.‬
‫היי.‬
‫מה טוב להנגאובר? ואל תגיד "לשתות הרבה ערב קודם".‬
‫לא יעלה בדעתי.‬
‫אתה… אתה בסדר?‬
‫אני אהיה כשאתה והחבר שלך תפסיקו לצעוק.‬
‫נפלתי אתמול, כמו בול עץ!‬
‫אבל לפני כן יצאתי לפאב. רק בשכונה.‬
‫כדי לפגוש מישהו?‬
‫לא, אבל התחלתי עם הברמנית.‬
‫קוראים לה במבי. אתה מאמין?‬
‫אני לא בטוח.‬
‫הצחקתי אותה. אני חושב שהיה… חיבור כזה.‬
‫חשבת שאולי, אתה יודע, אבל…‬
‫היא הייתה עייפה, אמרה שהיה לה יום קשה.‬
‫כן. אולי אימא שלה מתה.‬
‫אז אמרתי…‬
‫מה?‬
‫במבי.‬
‫כמו הסרט?‬
‫כן, כמו הסרט.‬
‫"אולי אימא שלה מתה."‬
‫מצחיק מאוד.‬
‫חבל שאני לא חשבתי על זה.‬
‫עשיתי את זה.‬
‫ניגשתי לדלפק, מסרתי את שמי.‬
‫אמרתי, "אני הארי נאש ואני צריך לדבר עם מישהו".‬
‫הארי.‬
‫הם שלחו מישהו ואני… מסרתי הצהרה.‬
‫בסדר. ההצהרה הזאת, מה בדיוק…‬
‫די! אמרת לי שזה מה שצריך לעשות.‬
‫אתה עודדת אותי ללכת למשטרה!‬
‫נכון. -אבל אמרתי שאני לא מוכן!‬
‫ואם הוא יבין שאני דיווחתי עליו? אתה יודע מה הוא מסוגל לעשות?‬
‫אתה יודע מה הוא יעשה אם ידע שדיברנו אפילו?‬
‫הוא מרושע! כשיבואו לעצור אותו…‬
‫מה… מה אם הוא יבין שזה הייתי אני?‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫הארי…‬
‫אתה יכול להבטיח לי שיהיה בסדר, דוק?‬
‫יהיה בסדר, נכון?‬
‫אתה יכול להבטיח לי שיהיה בסדר?‬
‫בבקשה.‬
‫תבטיח לי.‬
‫הארי…‬
‫והוא נעלם.‬
‫- דוח פסיכיאטרי שם מטופל: הארי נאש -‬
‫- נפטר -‬
‫- דוח מסכם -‬
‫הוא נרצח.‬
‫אתה נראה מופתע. אמרתי שיהיו עוד.‬
‫הוא סבל מהתעללות בילדות. לעתים קרובות.‬
‫מידי כומר שאימן את קבוצת הכדורגל בביה"ס שלו.‬
‫הוא דיווח על המתעלל. -זה היה מעשה אמיץ.‬
‫הוא עשה מה שייעצת לו לעשות, אבא.‬
‫כן, אני משער.‬
‫אילו…‬
‫אילו אמצעים נקטת כדי להגן עליו?‬
‫סליחה, אבל נשמע כמעט שאתה מטיל ספק באתיקה שלי.‬
‫הארי היה מטופל שלך, אבא. אתה אחראי לביטחונו.‬
‫ואתה חושב שלא התייחסתי לאחריות זו ברצינות?‬
‫כלומר, אני מסכים שזה יהיה נורא.‬
‫בלתי נסלח. אבל האם זה נכון? בואו ננתח את זה ביחד, טוב?‬
‫כן, בסדר, אבא. תסביר לי.‬
‫תסביר את הארי. כי כאן כתבת, "הטראומה שהארי עבר‬
‫"קבורה ושלובה כל כך עמוק באישיותו…"‬
‫במקרים כאלה, ניתן להשיג התקדמות רק באמצעות נטילת סיכונים,‬
‫באמצעות זינוק לתוך…‬
‫התהום? הוא מת, אבא.‬
‫האיש המסכן הזה מת.‬
‫נהרג ע"י הפחד הכי גדול שלו, על ידי הפדופיל הזה.‬
‫באיזה עולם זאת התקדמות?‬
‫ואז… הסיפור עם קסנדרה.‬
‫עודדת אותה לעמוד על שלה מול אדם שהיה עלול להרוג אותה.‬
‫אבל הוא לא הרג אותה. נכון?‬
‫כי היא הרגה אותו. לנגד עיניך!‬
‫עזרת לה להסתיר את זה, נכון?‬
‫עזרת להעביר את הגופה של ניל לעליית הגג ההיא.‬
‫ומה הייתי צריך לעשות, לפי דעתך הנכבדה?‬
‫ללכת למשטרה, אבא!‬
‫קסנדרה הייתה אדם פגיע מאוד.‬
‫האם חיים בכלא היו בשבילה גורל טוב יותר מזה שפקד אותה?‬
‫אני שואל בכנות.‬
‫די, אבא! תפסיק לנסות להתחמק מלשמוע את מה שאני אומר! תקשיב לי!‬
‫למה לי?‬
‫למרות העובדה שיש לי לפחות 30 שנות ניסיון יותר ממך,‬
‫אני זה שצריך להקשיב? באמת?‬
‫בסדר גמור. כולי אוזן.‬
‫אולי יש לך יותר שנים ממני, אבא,‬
‫אבל לי יש ניסיון אמיתי.‬
‫בבית החולים ההוא, זה כאב, זאת טראומה.‬
‫לא רק לשבת במשרד הנוח הזה.‬
‫נוח? מתאים לייעודו, לדעתי.‬
‫מבודד ממה שבאמת חשוב.‬
‫חיים. חיים מלוכלכים, מסובכים, אמיתיים ודפוקים!‬
‫מעולם לא אמרת לי את זה כשהייתי בחיים, ג'ואל.‬
‫לא היו בינינו יחסים כאלה, אבא.‬
‫אז אתה חושב שאני לא יודע מה הם חיים אמיתיים?‬
‫ואתה יודע?‬
‫אני חושב שהסובלנות שלך לסבל פחתה.‬
‫אני חושב שאחרי סאטון… -די.‬
‫אני חושב שאחרי סאטון לא יכולת לשאת עוד סבל.‬
‫תמיד הערצתי אותך.‬
‫אבי המבריק, ד"ר לזרוס הדגול.‬
‫האיש שמעולם לא נטש אף אחד.‬
‫הערצת אותי?‬
‫אבל לפני סאטון, לא רצית ללכת בעקבותיי לתחום הזה.‬
‫אחרי סאטון, הפכת לפסיכיאטר משפטי. למה?‬
‫למה? כי רציתי להיות יותר טוב ממך, אבא.‬
‫רציתי להיות יותר טוב ממך.‬
‫אולי אני רואה לא רק רוחות של נרצחים.‬
‫אולי מה שאני באמת רואה הוא את החסרונות שלך.‬
‫- נשיונל מייל כומר פדופיל נעצר -‬
‫אבחנה קצת קלישאתית, אבל, אתה יודע,‬
‫אם זה עוזר לך לעבור את הלילה…‬
‫- נשיונל מייל כומר פדופיל נעצר על רצח קורבנו -‬
‫- הכומר פרנק ברנוויי הסתתר במקום גלוי -‬
‫האיש הזה…‬
‫האיש הזה, אני חושב שאני מזהה את פניו.‬
‫איך אני מזהה…‬
‫שמי פרנקלין ברנוויי.‬
‫זה הווידוי האחרון שלי.‬
‫אני יודע שאלך לגיהינום. זה מה שמגיע לי.‬
‫את מה שעשיתי לילדים ההם אי אפשר לבטל.‬
‫אני מצטער על מה שעשיתי להארי.‬
‫אבל הרצח שלו, זה החטא של מישהו אחר.‬
‫פרנק!‬
‫לא עשיתי את זה, לא הרגתי את הארי. לא.‬
‫אז אתם עדיין צריכים לגלות מי עשה את זה, כי זה בהחלט לא אני.‬
‫פרנק!‬
‫אחת, שתיים, שלוש! פרנק!‬
‫פרנק, חכה! לא! שיט!‬
‫תזכיר לי, מתי זה בדיוק קרה?‬
‫ב-28 בספטמבר, בשנה שעברה.‬
‫הוא בטח תכנן את זה.‬
‫כן.‬
‫לא היה שום דבר אימפולסיבי במעשיו.‬
‫הוא ידע מתי יש אנשי תחזוקה על הגג. השיג איכשהו מוט לחסום את הדלת.‬
‫לא המלצת שיהיה בהשגחה?‬
‫לא. לא חשבתי שהוא בסיכון.‬
‫למעשה, האב פרנק ביקש שלא נשקול שחרור מוקדם שלו.‬
‫הוא חשב שהוא נענש בצדק. על פדופיליה.‬
‫אלפי…‬
‫קל לפספס את הסימנים,‬
‫אם בכלל היו כאלה.‬
‫אני בטוח שאילו הייתי מדבר עם פרנק,‬
‫הייתי מגיע לאותן מסקנות כמוך.‬
‫דיברת איתו.‬
‫החלפת אותי במפגש איתו.‬
‫פעמיים, אני חושב.‬
‫באמת?‬
‫כלומר, אני זוכר שראיתי אותו פה, אבל אני לא…‬
‫ראיתי רבים כל כך.‬
‫כמו שאמרת…‬
‫אתה רואה כל כך הרבה אנשים.‬
‫אתה חושב שהוא אמר את האמת?‬
‫שהוא לא הרג את הארי נאש?‬
‫פרנק הודה בפשעים לכאורה הרבה יותר גרועים,‬
‫אבל הוא תמיד התעקש שהוא לא הרוצח.‬
‫הוא עדיין מוכתם? המקום שבו הכומר נפל?‬
‫איך ידעת למה באתי לכאן, ארלו?‬
‫ראיתי אותך כשהגעת.‬
‫ראיתי אותך מתבונן בתחנה האחרונה שלו.‬
‫הכרת אותו? -את הכומר? כן.‬
‫הוא היה אדם טוב. והוא היה אדם רע.‬
‫אז מה מהם, ארלו?‬
‫אנשים יכולים להיות שניהם, ד"ר לאז. אולי כולנו כאלה.‬
‫טוב ורע בחבילה אחת.‬
‫מה שבאמת חשוב הוא מי מהם מנצח בסופו של דבר.‬
‫לא מלמדים אתכם את זה בביה"ס לנפש?‬
‫שמעתי שאבא'לה שלך הלך לעולמו.‬
‫אני לא רק רואה דברים. אני גם שומע דברים.‬
‫פוקד עוון אבות על בנים.‬
‫שמעתי שהמוח נמרח על הכול.‬
‫מה אמרת? מה לעזאזל אמרת?!‬
‫אלוהים אמר שיעשה את זה.‬
‫במיוחד בשבילי.‬
‫היא מתה. -סאטון היפה שלי.‬
‫לא הרגתי את הארי. לא.‬
‫פרנק!‬
‫תבטיח לי.‬
‫יש גבר שעוקב אחריי.‬
‫עוד אנשים שנרצחו.‬
‫סאטון! -נרצחה.‬
‫סאטון!‬
‫למה נתת לה לעזוב את הנשף?‬
‫אני קצת דואג ללאז.‬
‫אני חושב שהמוות של אבא שלכם העלה אצלו הרבה דברים מפעם.‬
‫את מבינה? -דברים מפעם?‬
‫מה? סאטון, למשל?‬
‫הם היו תאומים, ג'נה.‬
‫אני יודעת מה הם היו.‬
‫היא לא הייתה רק אחות שלו, סת'.‬
‫הוא לא היחיד שנדפק מזה.‬
‫לא, אני יודע. אני רק…‬
‫אני לא אומר שלא היה חיבור מיוחד גם ביניכן,‬
‫אבל הוא זה שמצא את סאטון, ג'נה.‬
‫באותו הלילה, לאז היה זה שמצא אותה.‬
‫ואני שוטר, את יודעת. אני נקרא…‬
‫אני נקרא לזירות האלה, ורואים שם דברים איומים.‬
‫אלה תמיד אנשים זרים.‬
‫אף פעם לא המשפחה שלך.‬
‫אני יכול רק לתאר לעצמי איך זה מתסבך אדם, את מבינה?‬
‫הוא אמר לך את זה?‬
‫פחות או יותר.‬
‫הוא מגעיל, שתדעו.‬
‫חתיכת פדופיל.‬
‫פדופיל. -פדופיל.‬
‫פדופיל.‬
‫הייתי צריך לעבור מכאן, אבל זה היה נראה כמו אשמה.‬
‫חשבתי שזה ידעך.‬
‫מרגו הצילה אותי. לא הייתי מצליחה לעבור חצי מהטופסולוגיה הזאת בלעדיה.‬
‫שלום, ג'ואל. מה שלומך?‬
‫בסדר. ואת?‬
‫בילי… בילי אמר לי שאת מחזיקה מעמד.‬
‫לא קל, אני יודע.‬
‫נפגשת עם בילי? טוב, מה שלומו?‬
‫טוב. הוא בהחלט נראה טוב.‬
‫אבל ככה זה אחרי הקריביים.‬
‫ועל מה דיברתם?‬
‫כלומר, על הבנים? יש לו שני בנים יפים עכשיו.‬
‫דיברנו בעיקר על העבר בעצם.‬
‫העבר?‬
‫הלילה שבו סאטון נהרגה.‬
‫אז… למה דיברתם על זה?‬
‫בילי היה האדם האחרון שראה את אחותנו בחיים, ג'נה.‬
‫איך אנחנו יכולים שלא לדבר על זה?‬
‫ג'ואל, אתה צריך להמשיך הלאה. זה מה שאביך היה אומר.‬
‫מרגו, עם כל הכבוד, אם את רוצה שאדע מה אבי אמר,‬
‫ספרי לי מה היה בשאר הפתק שהשאיר.‬
‫לאז! -אתה חושב שאני מסתירה משהו?‬
‫לא מיהרת לספר לי על קסנדרה רודס.‬
‫לזה אין… -או על הארי נאש?‬
‫סליחה, אבל מי זה הארי נאש?‬
‫הוא… הוא היה מטופל של אבא שלך.‬
‫והוא נרצח. -מה?‬
‫את לא חושבת שזה מוזר, מרגו?‬
‫שלא הזכרת את זה כששאלתי על קסנדרה?‬
‫מטופל שני שנרצח?‬
‫זה לא היה תפקידי.‬
‫אביך לא היה רוצה שאגלה שום פרט על המטופלים שלו.‬
‫לאז… -האיש שנעצר על רצח הארי,‬
‫לפני שהוא מת, הוא נשבע שהוא לא הרג אף אחד.‬
‫אני לא חושב שהוא שיקר. לא הייתה לו סיבה.‬
‫הוא הודה שהתעלל בילדים!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫בסדר אני לא יודעת מה קורה כאן, אבל זה מספיק.‬
‫מי שרצח את הארי נאש עדיין מסתובב חופשי.‬
‫וייתכן שזה אותו האדם שרצח את קסנדרה. ו…‬
‫ומה?‬
‫בוא, טדי. הולכים.‬
‫טדי, בוא. מכאן.‬
‫לא. מרגו… -ביי. תודה על היין. מכאן.‬
‫בסדר. מה נסגר, לעזאזל?‬
‫מרגו יודעת יותר ממה שהיא אומרת. כלומר, שמעת…‬
‫היא הייתה העוזרת האישית של אבא שנים. היא דיסקרטית.‬
‫למה היא באה לכאן בכלל? טופסולוגיה?‬
‫ועוד איך! טופסולוגיה. נזקקנו לגישה לחשבון העסקי של אבא,‬
‫אחרת לא היו נותנים לנו זמן לארוז אפילו.‬
‫לארוז? מה זאת אומרת?‬
‫חוזה השכירות של המשרד נגמר עוד שבועיים.‬
‫לא, אנחנו חייבים להשאיר את המשרד פתוח.‬
‫למה? אבא כבר לא ישתמש בו.‬
‫לא. ג'ן, את לא מבינה.‬
‫הם לא יכולים לעשות את זה.‬
‫אני צריך אפשרות להיכנס לשם.‬
‫כלומר, אם לא אוכל… אני לא יכול…‬
‫היי, לאז. -שיט.‬
‫אתה בסדר?‬
‫למה אתה שואל על המטופלים של אבא?‬
‫על האנשים האלה שמתו?‬
‫לאז?‬
‫אתה צריך לספר לי מה קורה.‬
‫ואל תמרח אותי. אל תעשה את זה.‬
‫אוקיי.‬
‫לאז, למה אתה חושב שהם מופיעים בפניך ולא בפניי?‬
‫הרי אני זאת שהכי פתוחה לעולם הזה.‬
‫אתה יודע מה אני עושה לפרנסתי. -ג'נה, אני הרי לא רוצה את זה.‬
‫בסדר.‬
‫כשאני… כשהזכרתי שבילי נסע לחופשה, מרגו לא ידעה.‬
‫מה זה משנה?‬
‫טוב… אם הוא לא נסע, כלומר, הוא היה יכול…‬
‫מישהו הוביל אותי לקבר של סאטון לפני כמה לילות.‬
‫הוא היה עטוף בשרשרת נורות קטנות.‬
‫נורות קטנות? מה, ואתה חושב שבילי…‬
‫אני לא יודע, ג'נה.‬
‫כש… כשראיתי את סאטון,‬
‫היא אמרה לי שהיא מתכוונת להיפרד מבילי.‬
‫ביום של הנשף?‬
‫בילי אמר שהם היו בסדר,‬
‫שהם רק רבו בעניין האוניברסיטה ו…‬
‫אבל, את יודעת, יכול להיות שהוא…‬
‫איך זה היה?‬
‫לראות את סאטון?‬
‫כן, זה היה נהדר.‬
‫להיות איתה.‬
‫לדבר איתה שוב.‬
‫היא… היא באמת דיברה איתך?‬
‫זה היה בעצם עם אבא, את יודעת.‬
‫ככה זה עובד.‬
‫אבל אני…‬
‫אני לא יודע למה הראו לי את הלילה ההוא. כן.‬
‫את הרגע הזה… את הרגע הזה ביניהם.‬
‫לאז…‬
‫את מצפה למישהו?‬
‫לא.‬
‫אז מה קרה?‬
‫אמרתי לך, הם רדפו אחריי ונפלתי לתוך שיח.‬
‫כן, אבל למה באת לכאן?‬
‫אימא תעשה מזה עניין גדול. אתה מכיר אותה.‬
‫כן, אני מכיר אותה.‬
‫כשאתה ואימא שלי הייתם נשואים,‬
‫רציתם ילדים?‬
‫היינו ילדים בעצמנו.‬
‫אולי אם היינו נשארים יחד. מי יודע?‬
‫כן, טוב.‬
‫איידן? אימא שלך תדאג.‬
‫זה בסדר, אני אסיע אותו הביתה.‬
‫לא, האופניים שלי פה.‬
‫אתה בטוח? זאת לא טרחה.‬
‫כן, אני בטוח.‬
‫בסדר. -תודה. ביי.‬
‫ביי. -ביי.‬
‫אני ואתה, אנחנו הולכים למשרד.‬
‫עכשיו. אני רוצה לדבר איתם.‬
‫אבא?‬
‫סאטון?‬
‫אני מצטער, ג'ן.‬
‫אני חושב שזה קורה רק איתי.‬
‫איך? אתה לא יכול לדעת את זה.‬
‫אני יודע. סת' כבר ניסה.‬
‫מה?‬
‫סיפרת לסת' לפניי?‬
‫לא הייתה לי ברירה, ג'ן. מצאתי גופה. הוא היה צריך לדעת את האמת.‬
‫את האמת? הוא חושב שאתה עובר עוד התמוטטות עצבים.‬
‫כמו אחרי סאטון.‬
‫לאז…‬
‫אני בסדר.‬
‫אני בסדר, ג'ן.‬
‫זה לא יקרה שוב.‬
‫אני מבטיח.‬
‫טוב.‬
‫ומי אמר שזה לא יקרה איתי?‬
‫אני לא כמו סת'. אני לזרוס.‬
‫כמוך. -אני יודע.‬
‫באמת? אתה מספר לי רק כשאין לך ברירה.‬
‫רדי ממני כבר, ג'נה! את לא העניין פה בכלל!‬
‫כן, לאז. די ידעתי את זה.‬
‫ג'ן. -אני הולכת.‬
‫אני לא יכול להמשיך לעשות את זה, אבא.‬
‫אתה ד"ר לזרוס?‬
‫כן, אני ד"ר לזרוס.‬
‫קולגה אמר שאתה… -מה?‬
‫נאה. מוקפד אפילו.‬
‫טוב, אמרו לי שאני כזה לפעמים.‬
‫סליחה. אתחיל מחדש, בסדר?‬
‫אני לורה. תודה שקיבלת אותי מאוחר כל כך.‬
‫לורה.‬
‫זה בסדר.‬
‫שבי.‬
‫משהו מדאיג אותך?‬
‫אני שונאת להיות בצד הזה.‬
‫הצד שמדבר.‬
‫את… פסיכיאטרית?‬
‫אמרתי למזכירה שלך אז שאני… -כן, כמובן.‬
‫אני פשוט… שכחתי. יום עמוס.‬
‫אז…‬
‫מה שלומך?‬
‫סליחה. אני… אני לא חושבת שזה מתאים.‬
‫אני הולכת לאותה אישה כבר…‬
‫זה לא אתה. זאת אני.‬
‫לא שמעתי את זה מזמן. -לא, אני מניחה שלא.‬
‫את יודעת מה? בואי…‬
‫בואי נעשה את זה באופן לא רשמי.‬
‫שיחה בין חברים למקצוע.‬
‫- רייצ'ל לזרוס 1953 - 1992 -‬
‫- סאטון לזרוס 1980 - 1998 -‬
‫המטפלת הקבועה שלי פרשה.‬
‫בגיל מופלג, 29.‬
‫היא אמרה שהיא רוצה לעזוב לפני שיהיו לה קמטים מרוב סטרס.‬
‫כלבה.‬
‫כל הדאגה…‬
‫הכאב והפחד…‬
‫הם לא יורדים במקלחת, נכון?‬
‫הם… מחלחלים לתוכך.‬
‫ולתוך החללים שאתה שוכן בהם.‬
‫כמו המשרד הזה, למשל.‬
‫ובכל זאת, מצפים מאיתנו שלא נטעה לעולם.‬
‫זאת עדיין חובתנו לדאוג לכל מי שמגיע אלינו.‬
‫כן, אבל שלמות היא דבר בלתי אפשרי. היא לא אפשרית. לכן אני עושה את זה.‬
‫מדברת עם מישהו, עושה לו קמטים מסטרס.‬
‫אני מניח שאת יודעת איזו עצה היית נותנת, אבל קשה לך לקבל אותה בעצמך.‬
‫לפעמים צריך לשמוע את זה מאדם אחר.‬
‫יש לך עצה בשבילי?‬
‫בשבילך, ד"ר לזרוס?‬
‫כן. לא, אני רוצה לשמוע.‬
‫תעזוב.‬
‫תסתלק מהמקום הזה.‬
‫סליחה?‬
‫לך לטייל, לשתות, לאכול.‬
‫אולי תצא עם מישהו שאתה לא מכיר,‬
‫כדי לא ליפול לאותם הדפוסים.‬
‫אם, כמובן, חיי המשפחה שלך מאפשרים לך.‬
‫יש לך משפחה, נכון?‬
‫יש לי, כן.‬
‫כן, טוב, אני מתארת לעצמי שהיא לא משאירה לך הרבה פנאי.‬
‫זאת לא דאגה שיש לי.‬
‫את לבד?‬
‫כן.‬
‫שמך, לורה…‬
‫מיינרד.‬
‫מה קרה לך, לורה מיינרד?‬
‫- מ-פ -‬
‫קחי לך עוד משקה. אני…‬
‫פשוט…‬
‫"זה לא נגמר." מה זה אמור להביע, לעזאזל?‬
‫תגיד לי אתה.‬
‫- אמות בלעדייך -‬
‫אני איפרד מבילי.‬
‫זה נראה מוכר?‬
‫מה משמעות הסמל הזה?‬
‫אלה יצירות שלך, בילי, אל תכחיש את זה. תמיד ציירת אותנו.‬
‫איפה מצאת את זה?‬
‫מה זה?‬
‫מה זה? שרפרף?‬
‫זה דולמן.‬
‫הייתי בקטע של מיתולוגיה בימים ההם.‬
‫סאטון אהבה את המראה של זה.‬
‫טוב, הדולמן הזה הופיע על פתק ההתאבדות של אבא שלי.‬
‫למה?‬
‫אני לא…‬
‫אולי… -אולי מה?‬
‫דיברנו על זה, אני והוא.‬
‫הוא התעניין בסמליות.‬
‫יש אנשים שחושבים שהם נבנו כשערים.‬
‫שערים למה?‬
‫לעולם הבא.‬
‫הם הונחו כך שיפנו לזריחה.‬
‫תראה, סאטון אהבה את זה. לכן זה מופיע על הספר.‬
‫מה הסיבה שזה הופיע אצל אבא שלך… בפתק שלו,‬
‫אני לא יודע.‬
‫אני בטוח שהיה קשה למצוא את זה.‬
‫לראות אותה, כמו שהיא הייתה.‬
‫אל תשנה את כיוון השיחה, בילי.‬
‫היא נפרדה ממך, נכון?‬
‫בליל הנשף. על זה התווכחתם.‬
‫ושיקרת לי. בפרצוף.‬
‫לאז… -למה עשית את זה?‬
‫למה אתה חושב? לא רציתי שאנשים יחשבו שאנחנו…‬
‫תראה, היינו במצב רע באותו הלילה.‬
‫לא תפסו חשוד ברצח שלה, לאז,‬
‫ולא רציתי שאנשים יאשימו אותי.‬
‫למה היא נפרדה ממך?‬
‫לאז, היינו ילדים.‬
‫הפרידה הייתה חלק ממה שקרה אז.‬
‫אבל למה בלילה ההוא? ואני נשבע, בילי,‬
‫שאם תמרח אותי עוד פעם אחת…‬
‫ידעתי שסאטון עומדת לזרוק אותי.‬
‫היא רמזה לזה.‬
‫ונתתי לה את ספר הרישומים כדי לנסות לשנות את דעתה.‬
‫כדי… להראות לה מה הרגשתי כלפיה.‬
‫היא…‬
‫זה לא עניין אותה. ואני לא גאה בזה…‬
‫אבל רציתי להכאיב לה ממש.‬
‫רציתי שהיא תרגיש… את מה שאני הרגשתי.‬
‫אז כדי לנקום בה, הלכתי עם נערה אחרת,‬
‫ודאגתי שהיא תתפוס אותנו.‬
‫בילי.‬
‫בן זונה דפוק!‬
‫עם מי היית באותו הלילה, בילי?‬
‫עם מי היית?‬
‫עם ג'נה.‬
‫ג'נה?‬
‫תרגום כתוביות: נעמי מאזוז‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬