Stig, har du noen gang drept noen?
Ja.
Hvorfor spør du?
Jeg har aldri sett deg slåss slik.
Hver kamp er forskjellig.
Man gjør det man må når man må.
Frøydis. Jeg hører ropene for de døde.
Jeg er for svak til å flykte, men ikke for gammel til å kjempe.
Etterlat meg med en øks og redd de andre.
Nei. Jeg etterlater ingen.
Velsigne dette hellige oppdraget av saligkåring og omvendelse, Herre.
Velsigne Din hellige tjener.
Led ham i hans arbeid med å omvende sjeler til Ditt rike…
Det er nok.
-Liturgien kan ikke fremskyndes. -Den er over.
Katapultene er ubevoktet, og de brenner de døde.
Hvor mange er de?
Jeg talte 20.
Det kan være flere, men de er tydelig svekket.
Da kom vi visst akkurat i tide.
Ja, vi kom akkurat i tide.
Åpne tønnene!
I dag kommer vi for å fri min fars lik fra dets jordiske fangenskap.
Fra den hedenske jorden der det har skreket etter rettferdighet i sju år.
I dag skal dere fullføre oppdraget med å avslutte den hedenske tidsalderen.
I dag skal dere ødelegge Jomsborg!
KONSTANTINOPEL
Den store Harald Sigurdsson! Vil du bli med oss?
Og gjøre hva?
Bølle med generalene dine?
Virker ikke som du trenger min hjelp.
Jeg tror du er redd for å slåss mot meg.
Redd? For deg?
Jeg frykter kun hva keiseren ville gjort
om jeg tok fra ham hans nest beste general.
Én dag, viking, vil ikke din kjappe tunge være nok til å redde deg.
Vi får se.
-God morgen. -God morgen.
Vi har godkjent de nye rekruttene til væringgarden.
-De er klare for inspeksjon. -Spatharokandidatos, får jeg et ord?
God morgen, keiserinne.
Du må eskortere meg til mitt rom.
Keiserinne, dette er ikke veien til ditt rom.
Hva gjør du?
Det vet du.
Dette er farlig.
Og du er Spatharokandidatos,
den nest mektigste mannen i riket.
Vis meg hva du vil.
Fortell hva du trenger.
Jeg vil ha deg.
Keiser, kan jeg hjelpe deg?
Jeg så etter keiserinnen. Jeg syntes jeg hørte henne.
Hun var her,
men jeg tror hun gikk til rommet sitt.
Hun venter faktisk på deg i hagen, keiser.
Jeg eskorterte henne dit.
Takk, Harald.
Vi har kjempet med deg i årevis.
Vi har alltid fulgt deg,
men dette er det farligste du har bedt oss om.
Jeg ber ikke om noe.
HELLAS
Ta nonnen.
Stopp! I Guds navn, nei!
Hva heter du?
Niketas.
Vil du si en bønn over gravene?
Nei. Kom og spis. Du må være sulten.
Han kunne ha drept deg.
Det vet vi ikke.
Og jeg vil ikke spekulere om Guds planer.
Tror du at Gud reddet deg?
Kanskje han sendte deg.
Jeg er den siste han hadde sendt.
Du er såret. Jeg må forbinde det.
Jeg gjør det. Hent tøy og øl.
Ølet.
Hva slags nonne er du?
En tørst en.
Jeg heter Tamar.
Leif.
Når du er klar,
tar jeg deg med til nærmeste by, der du er trygg.
Ville jeg være trygg, hadde jeg ikke vært her.
Gud sender ikke sine tjenere til varme og komfortable steder.
Jeg har et mål her.
Å gjenreise dette gudshuset.
Om du ikke trenger min hjelp, drar jeg.
Men jeg trenger din hjelp.
Med såret kan jeg ikke bære vann for å blande mørtel.
Kilden er bak kirken, og dagen blir ikke yngre.
Vi burde komme i gang.
Hva er de til?
Ofringer til gudene deres, og en advarsel om død.
Hva slags pest rammet dem?
Ingen pest. Meg.
Spre dere! Se etter overlevende!
"Troens vokter."
Vi burde se etter faren din.
Han drar ingen steder.
Dette var min fars øks.
Vi fant noen.
Jeg ser etter kvinnen kalt Frøydis.
Hun er død.
Hun døde av sykdommen.
Gjenkjenner du denne øksa?
Det er Olavs øks.
Jeg var der da Frøydis drepte ham.
Hva skjedde med liket?
Det er utenfor porten.
I De dødes dal, sammen med de andre kristne hun drepte.
De dødes dal.
Du skal føre meg dit.
Ta henne med.
Hvor er du på vei?
Korfu.
Hva søker du der?
En mann.
Hvem er han for deg?
Du stiller mange spørsmål.
Vi kan bytte på.
Hva slags nonner drikker øl og kan murerkunst?
En som ikke alltid var nonne.
Var du murer?
Min mann var det. Jeg lærte det av ham.
Vi jobbet sammen i en by i sør.
Min tur. Mannen du søker?
En kartmaker.
Hva vil du ha fra ham?
Et svar på det ukjente.
Da jeg var ung…
…tok min far meg med på en reise mot nord.
Skipet blåste ut av kurs i en storm.
Da skyene lettet neste morgen, så jeg noe i horisonten.
En rekke trær, gylne i soloppgangen.
Jeg er fra Grønland. Jeg hadde aldri sett trær.
Da jeg gikk for å si det til faren min…
…forsvant landet, og jeg var den eneste som hadde sett det.
I lang tid lå jeg våken om natten
og prøvde å huske hvordan det så ut.
Jeg beskrev det for søsteren min for å holde minnet i live.
Men til slutt…
…begynte jeg å tro at det hadde vært innbilning.
Vil du vite om det er ekte?
Ja.
Og hvor er han nå?
Hvem?
Mannen din.
Åpenbart ikke her.
Vi trenger flere steiner.
Hesten min!
Vel?
Ikke mye lenger.
Jeg tror du lyver.
Herre Magnus!
Fort!
Kom igjen! Fort!
Det er Olav.
Et skilt. Skrevet på latin.
Vi har to båter! Fort!
"Farens dumhet lever videre i sønnen."
Dette er en felle.
De har ikke forlatt Jomsborg!
Vi har lett overalt.
Ikke overalt, ikke de døde! Tilbake til Jomsborg!
Kom igjen!
Frøydis!
Ut med årene!
Fortere!
Kom igjen, barn. Sett dere ned!
Kom igjen! Ro!
Fortere!
-Ta i! Kom igjen! -Fortere!
De kommer!
Ro!
Fortere!
Ro!
Gi alt dere har!
Det er for sent å overgi seg nå, Frøydis!
Du drepte kanskje min far, men du unnslipper ikke meg!
Ditt folk vil måtte betale for dine synder!
Jeg overgir meg ikke, Magnus!
Jeg ødelegger dere!
Nå!
Venstre! Hardt venstre!
Frøydis!
Du burde ha latt meg drepe ham.
Så du kan sove ubekymret?
Jeg hindret deg i å drepe ham
fordi tilgivelse er Kristi største gave.
Vel, her ute…
…får den gaven deg drept.
Tror du ikke på Gud? Noen gud?
Jeg har sett mer død og hat forårsaket av religion enn av noe annet.
Jeg spurte ikke om religion.
Jeg spurte om Gud.
En kraft større enn deg selv.
Visere enn deg.
I stand til tilgivelse.
En gud som tilga meg ville vært en tosk.
Jeg tilber ikke tosker.
Vi må alle leve med våre feil.
Mannen min forlot meg.
Han forlot meg fordi…
…jeg drepte barnet vårt.
Mens han var borte…
…ble landsbyen vår plyndret og mange drept.
Da de kom til vårt hus, gjemte jeg meg under gulvet med sønnen vår.
Han var bare noen måneder gammel.
Og han måtte gråte.
Småbarn gråter.
For at han skulle…
…være stille…
…la jeg hånden over den lille munnen hans.
Men mennene gikk ikke.
Og han ville ikke slutte å gråte.
Så hånden min presset hardere.
Da de endelig dro, var jeg i live.
Men barnet mitt var dødt.
Mannen min prøvde å tilgi meg, men klarte det ikke.
Det klarte ikke folk i landsbyen heller.
Tror du…
…at din gud tilga deg?
Nei.
Jeg tror Han hjalp meg å tilgi meg selv.
Tostig! Harold!
DANMARK
Kom igjen. La oss feire.
Vi samles her…
…under grenene til opphavstreet…
…for å takke for dets beskyttelse fra vendene.
Våre forfedre trodde at fra dets røtter grodde alt vi kjenner og elsker.
Husker dere historiene jeg fortalte om Livets tre?
Dette er det treet.
Det har overlevd mange ting, akkurat som vårt folk har…
Slik våre røtter er dype og sterke.
La oss alle lære av det.
Kom.
Kom igjen, gutter.
Bestefar!
Gyda!
Jarl Godwin.
Velkommen til Danmark.
Kong Knut fikk pavens velsignelse
for tre amt i sør, som har vært omstridte med venderne.
Hans ord og kirkens forsvarer denne avtalen.
Meget bra.
Så si meg, møtte du paven?
Ja.
Er han en stor mann?
Av middels høyde og vekt.
Hva slags øks bruker han i kamp?
En stor en som min, eller en liten håndøks?
Eller kanskje han bruker sverd.
Et godt poeng, Deres Høyhet, men venderne er nå kristne,
og de vil ikke kunne motstå presset kirken kan utøve
om de ikke godtar hans ønsker. Din sønn forstår dette.
Avtalen var god.
En viking i Roma.
Som møter den kristne kirkens leder.
Det skulle jeg gjerne ha sett.
Han representerte ditt folk godt.
Det har visst du også gjort, har jeg hørt.
Han sloss som en viking.
Jeg har mye å være takknemlig for.
En kone som er viking…
…og to sterke sønner i din slekt.
Og hva synes du om barnebarnet mitt her?
Han tror han er arving til Englands trone.
Han slåss som en konge,
men vet veldig lite om England, og han vil få konkurranse.
Jeg er forberedt.
Og jeg har Godwin som rådgiver.
Jeg sloss modig mot venderne. Spør hvem som helst.
Kongen må være både intelligent og modig.
En ekte konge hadde forutsett angrepet
og satt ut vakter.
Og han må være hardere.
Da jeg var på din alder, var min far Danmarks konge.
Han var en dårlig konge, og landet led.
Og selv om det var åpenbart at jeg ville være en bedre hersker,
ville han ikke gi opp tronen.
Jeg kunne ha ventet, som mine rådgivere ville,
men jeg valgte en annen vei.
Jeg drepte ham.
Om du virkelig vil herske, må du være hardere.
NORMANDIE
Prins Edward!
La oss ta en ridetur sammen før jeg drar.
Jeg blir med!
Nei, Alfred. Moren din vil snakke med deg.
Kom. En siste tur med gjesten din.
Om du er bekymret…
…ta med vaktene dine.
Alfred, hvor er broren din?
Han er ute og rir med Knut.
Jeg ville bli med, men han lot meg ikke.
Han ville bare dra med Edward.
Hvorfor stoppet vaktene?
Fordi jeg ba dem gjøre det.
Det var overraskende billig å få dem til å forlate deg.
Hva skal du gjøre?
Ro deg ned, Edward.
Om jeg ville skade deg, hadde jeg gjort det før nå.
Kom ned. La oss snakke.
Du har gjort det klart hva du føler om meg.
Og om moren din.
Og din tro på at Englands krone…
…tilhører deg.
Den gjør det! Kronen tilhører huset Wessex!
En dag.
Men ikke nå.
Og jeg sitter på den tronen på grunn av din fars feiltrinn.
Men en dag vil komme når jeg ikke gjør det.
Og når den dagen kommer…
…vil kanskje en av mine sønner bære kronen.
Eller kanskje du, eller broren din.
Men den som bærer den, må innse noe viktig,
ellers bærer han den ikke lenge.
Troner kan arves…
…men konger skapes.
Din far forsto dette.
Jeg også.
Og kanskje en dag vil du det.
Hvorfor sier du dette?
Fordi din mor er glad i deg.
Og jeg er glad i din mor.
Og jeg liker ikke hvordan du behandler henne.
Hun forlot oss.
Hun gjorde det for å beskytte dere.
Dere er ikke trygge i England.
Hun gjorde det hun gjorde så dere kunne overleve!
Ikke straff henne for det.
Vil du bli konge, oppfør deg som en.
Ellers vil stoltheten og sinnet ditt bli din undergang.
Hvorfor, prins Jaroslav,
kommer du alltid hit med en anmodning om soldater?
Fordi de fortsatt er nødvendige.
Jeg kan tilby 2000 menn. Ikke mer.
Jeg trodde vi prøvde å løse pecheneger-problemet.
Med 2000 menn kan jeg knapt klø dem på ballene.
Fem tusen er et minimum.
Så mange kan jeg ikke avse.
Så ikke kom til meg for hjelp
når pechenegerne pisser på murene deres.
Jeg kan tilby deg 2000 av mine væringer.
Hver av dem er verdt det dobbelte av general Maniakes' menn.
Og hvem leder dem? Du?
Nei.
Han trengs her.
Jeg må gå. Har vi en avtale?
Ja.
Du har reist langt, keiserinne.
Jeg undres, savner du ditt gamle hjem og ditt folk i nord?
Dette er mitt hjem nå, Jaroslav.
Dette er mitt folk.
Nevø, jeg hadde glemt hvor vakker Konstantinopel er.
Kunsten, kulturen, skjønnheten.
Jeg klandrer deg ikke for å ha glemt ditt hjemland.
Jeg har ikke glemt Norge.
For sju år siden, sa jeg ikke at jeg skulle dra hit og søke rikdom?
Så jeg kunne dra hjem og kreve mitt?
Det gjorde du.
Og i løpet av de årene,
har jeg ikke sendt de skattene til deg i Novgorod for å beskyttes?
Regelmessig.
Hvorfor tviler du da?
Fordi du har nok gull til fem hærer!
Og her er du ennå.
Jeg har fortsatt ting å utføre her.
Ja, de har gjort deg til Sparticoticus! En viktig mann!
Spatharokandidatos.
Og det er viktig. Det er ett skritt fra keiseren.
Keiseren…
Harald, vet du forskjellen mellom sult og appetitt?
Sult er det kroppen sier at vi trenger.
Appetitt er det vi vil ha.
Jeg vet forskjellen, onkel.
For mange år siden ba du meg si ifra
om jeg hørte nytt om en kvinne som forsvant til Jomsborg.
Olav spurte meg også om henne.
Det virker som om han fant Jomsborg…
…og prøvde å ødelegge den.
Og hva skjedde?
Hun drepte ham og alle hans menn, og styrer nå Jomsborg.
Det var alltid hennes skjebne å herske.
En hersker med et sju år gammelt barn.
Takk, onkel.
Det er godt å vite dette.
Men det er ikke nok til å forlate alt dette?
Frøydis valgte sin vei.
Jeg har valgt min.
Hva skal vi gjøre?
Vi har ingen båter. Vi har ingen vei hjem.
Vi er fanget!
Jeg har en idé.
Finn kjøkkenet,
lag deg et stort brød og spis det.
Om det ikke fungerer…
…be til sankt Olav om et nytt mirakel!
Du klarte det!
Nei.
Vi klarte det.
Hva gjør vi nå?
Nå finner vi et nytt hjem.
Beklager at jeg tok hesten din,
men jeg måtte finne søsteren min.
Dette er Esther.
Vi vil hjelpe.
To par hender til for å bygge kirken.
Og jeg er takknemlig.
Kom, gutter.
Farvel, prins Edward.
Farvel, kong Knut.
Farvel, Edward.
Farvel, mor. Jeg ser frem til din gjenkomst.
Til deg, herre.
Jeg laget den selv.
Hvem skal denne forestille?
Det er Tor, vikingguden.
Jeg vet at han inspirerte deg da du var liten.
Han holder skjegget sitt og styrer vinden med pusten.
Måtte han gi deg god vind til reisen hjem.
Det er lenge siden jeg har tenkt på slike ting.
Jeg takker deg for denne gaven, William, hertug av Normandie.
Du har Rolvs blod i årene.
Må det gi deg styrke.
Fra én viking til en annen.
Takk.
Jeg kan ikke overtale deg til å bli lenger?
Nei. Jeg vil aldri legge en stein igjen.
Lykke til med å finne trærne dine.
Hva skjer når kirken er ferdig?
Jeg så aldri noen bjelle.
Gud vil skaffe oss en når vi er ferdige.
BASERT PÅ SERIEN VIKINGS SKAPT AV MICHAEL HIRST
Tekst: Fredrik Lingaas