Öltél már embert, Stígr?
Igen.
Miért kérded?
Még nem láttalak úgy harcolni.
Minden harc más.
Ha muszáj, megteszed, amit kell.
Freydis, hallom a siratóénekeket.
Nincs erőm menekülni, de harcolni még tudok.
Hagyj hátra egy bárddal, és mentsd a többieket!
Nem. Senkit nem hagyok hátra.
Uram, áldd meg ezt a szent küldetést, hogy terjeszthessék a megtérés igéjét.
Áldassék a Te szent kelyhed!
Vezesd, és segíts neki megtéríteni a lelkeket Királyságodba…
Elég!
- A liturgiát nem lehet elkapkodni. - Vége!
A kőhajítók őrizetlenek. A holtakat máglyára vetik.
Hányan maradtak?
Húszat számoltam.
Lehetnek többen is, de gyengék.
Akkor pont időben érkeztünk.
Igen. A legjobbkor.
A hordókat!
Ma véget vetünk apám földi rabságának.
Elhagyja ezt a pogány világot, ahol hét esztendeje az igazságért harcolt!
Ma leszámolunk a pogánysággal!
Ma elpusztítjuk Jomsborgöt!
KONSTANTINÁPOLY
A nagy Harald Sigurdsson! Csatlakozol hozzánk?
Ugyan minek?
Ugráltassam a tábornokaidat?
Nem kellek én ehhez.
Félsz megküzdeni velem!
Félnék? Tőled?
Félek, mit tenne a császár azzal,
aki megfosztja a második legjobb tábornokától.
Eljön a nap, viking, amikor a nyelved már nem húz ki a csávából.
Meglátjuk.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Megvannak a varég gárda új jelöltjei.
- Már csak rád várnak. - Spatharokandidatos, beszédem van veled!
Jó reggelt, felség!
Kísérj a szobámba!
Felség, a szobája nem erre van.
Mit művelsz?
Tudod te azt.
Veszélyes.
Spatharokandidatos vagy.
A második leghatalmasabb ember a birodalomban.
Mutasd, mit akarsz!
Mondd, mire vágysz!
Téged akarlak!
Felség, miben segíthetek?
A császárnőt keresem. A hangját véltem hallani.
Valóban erre járt,
de visszament a lakrészébe.
A kertben várja felségedet.
Magam kísértem oda.
Köszönöm, Harald!
Éveken át együtt harcoltunk.
Mindig követtünk téged,
de ez a legveszélyesebb dolog, amire valaha kértél.
Semmit nem kérek tőletek.
VIKINGEK: VALHALLA
GÖRÖGORSZÁG
Hozd az apácát!
Állj! Isten nevében!
Hogy hívnak?
Niketas.
Mondasz egy imát a sírok felett?
Nem. Gyere, egyél! Bizonyára megéheztél.
Meg is ölhetett volna.
Ezt nem tudhatjuk.
És nem fogom Isten szándékait latolgatni.
Talán Isten mentett meg?
Vagy ő küldött téged.
Ő biztosan nem engem küldene.
Megsebesültél. Be kell kötözni.
Majd én. Hozz gyolcsot és sört!
Sört!
Miféle apáca vagy te?
Szomjas.
Tamar vagyok.
Leif.
Ha készen állsz,
elviszlek egy közeli városba. Ott biztonságban leszel.
Ha biztonságra vágynék, nem itt lennék.
Isten nem meleg és kényelmes helyekre küldi a szolgáit.
Feladatom van itt.
Helyreállítani Isten házát.
Ha nem kell segítség, továbbállok.
De kell segítség.
Sebesülten nem tudok vizet hozni a habarcshoz.
A patak a templom mögött van. Hamarosan lemegy a nap.
Fogjunk hozzá!
Azok mik?
Áldozat az isteneiknek, és figyelmeztetés, hogy a halál lakozik odabent.
Miféle förtelmes kór csapott le rájuk?
Nem kór volt ez. Hanem én.
Szétszóródni! Keressetek túlélőket!
„A hit őrzője.”
Apádat kellene keresnünk.
Megvár.
Ez az ő csatabárdja volt.
Találtunk valakit.
Egy Freydis nevű nőt keresünk.
Meghalt.
Elvitte a kórság.
Ismerős ez a bárd?
Olaf bárdja.
Láttam, ahogy Freydis végez vele.
Mi történt a testével?
A kapun kívül nyugszik.
A Holtak völgyében, a többi kereszténnyel, akiket Freydis ölt meg.
A Holtak völgyében.
Elviszel oda!
Hozzátok!
Merre tartasz?
Korfura.
Mit keresel ott?
Egy férfit.
Ki az a férfi neked?
Sokat kérdezősködsz.
Csinálhatjuk felváltva is.
Miféle apáca iszik sört és ért a kőfaragáshoz?
Amelyik nem mindig volt az.
Kőfaragó voltál?
A férjem. Tőle tanultam.
Egy déli városban dolgoztunk.
Én jövök. Ki az a férfi?
Egy térképkészítő.
És mit akarsz tőle?
Választ az ismeretlenre.
Még ifjú voltam…
amikor apám elvitt magával északra.
Viharba kerültünk, elsodródtunk.
Reggel, amikor kitisztult az ég, láttam valamit a horizonton.
Egy sor magas fa ragyogott a nap fényében.
Grönlandi vagyok. Addig nem is láttam fát.
Mire szóltam apámnak…
a föld eltűnt, és én voltam az egyetlen, aki látta.
Éjszakánként álmatlanul forgolódtam,
és próbáltam felidézni, hogy nézett ki.
Elmeséltem a húgomnak is, hogy el ne felejtsem.
De végül…
már én is elhittem, hogy csak képzeltem.
Tudni akarod, valódi volt-e?
Igen.
És ő hol van?
Ki?
A férjed.
Nyilván nem itt.
Kell még kő.
A lovam!
Nos?
Nincs már messze.
Szerintem hazudsz.
Lord Magnus!
Siessetek!
Mozgás! Gyorsan!
Olaf az.
Egy fejfa. Ez latinul van.
Van két hajónk. Siessetek!
„A apa balgasága a fiában él tovább.”
Ez csapda!
Nem is hagyták el Jomsborgöt!
Mindenütt megnéztük!
De a halottakat nem! Vissza Jomsborgbe!
Mozgás!
Freydis!
Ki az evezőkkel!
Gyorsabban!
Gyerünk, gyerekek! Üljetek le!
Gyerünk! Evezzetek!
Gyorsabban!
- Gyerünk már! - Gyorsabban!
Jönnek!
Evezzetek!
Gyorsabban!
Evezzetek!
Húzzatok bele!
Túl késő már megadni magad, Freydis!
Apámat megölhetted, de előlem nem menekülhetsz!
A néped a te bűneidért fog megfizetni!
Nem adom meg magam neked, Magnus!
Inkább elpusztítalak!
Most!
Balra! Erősen balra!
Freydis!
Végeznem kellett volna vele.
Hogy nyugodtan aludhass?
Megakadályoztam,
mert Krisztus ajándéka a megbocsátás.
Hát, mifelénk ez az ajándék…
a vesztedet okozza.
Nem hiszel Istenben? Bármilyenben?
A vallás mindennél több halál és szenvedés okozója.
Nem a vallásról kérdeztelek.
Hanem Istenről.
Egy nálad nagyobb hatalomról.
Bölcsebbről.
Amely képes megbocsátani.
Az az isten, aki nekem megbocsát, bolond.
Nem imádkozom bolondokhoz.
Mindenkinek megvan a maga keresztje.
A férjem elhagyott.
Azért, mert…
megöltem a gyerekünket.
Távol volt,
amikor martalócok támadtak a falunkra. Sokakkal végeztek.
Amikor a házunkhoz értek, a fiammal a padló alá bújtunk.
Pár hónapos volt csupán.
Felsírt.
A csecsemők sírnak.
Hogy elhallgattassam…
nos…
befogtam a kis száját a kezemmel.
De a férfiak nem tágítottak.
Ő pedig egyre csak sírt.
Egyre szorosabban nyomtam rá a kezem.
Mire végre elmentek, én éltem.
De a fiam már nem.
A férjem próbált megbocsátani, de képtelen volt.
A falum lakói sem.
Gondolod, hogy…
az istened megbocsátott?
Nem.
De segített megbocsátani magamnak.
Tostig! Harold!
DÁNIA
Gyere, ünnepeljünk! Gyere!
Összegyűltünk itt…
az ősi fa koronája alatt…
hogy köszönetet mondjunk, amiért megóv minket a vendektől.
Őseink hite szerint a gyökeréből nőtt ki minden, amit ismerünk és szeretünk.
Emlékeztek a nagy Életfáról szóló mesékre?
Ez az a fa.
Sok mindent kibírt, ahogy a népünk is…
melynek gyökerei erősek, és mélyre lenyúlnak.
Legyen ez lecke mindannyiunknak!
Jöjj!
Fiúk, gyertek!
Nagyapa!
Gyda!
Godwin gróf!
Üdvözöllek Dániában!
Kanut király megkapta a pápa áldását
három déli megyére, amit a vendek is maguknak akartak.
A pápa és az egyház szava védi a megállapodást.
Tökéletes.
Mondd, találkoztál a pápával?
Igen.
Nagy ember?
Kellően magas.
Miféle bárdot forgat a csatában?
Nagyot, mint én, vagy kis baltát?
Vagy talán kardforgató.
Értem a célzást, felség, de a vendek már keresztények,
és képtelenek lennének ellenállni az egyház nyomásának,
ha szembe mennének a pápa akaratával. A fiad megérti ezt.
Előnyös üzlet ez.
Egy viking Rómában.
A keresztény egyházfővel találkozott.
Azt megnéztem volna.
Jól képviselte a népedet.
Úgy hallom, te is.
Úgy küzdött, mint egy viking.
Nagyon sok mindenért vagyok hálás itt.
A viking feleségemért…
és a vérvonaladat öröklő fiaimért.
Mi a véleményed erről az unokámról?
Az angol trón örökösének tartja magát.
Királyként küzd,
de nagyon keveset tud Angliáról, és akad kihívója bőven.
Felkészültem rájuk.
Godwin ellát tanácsokkal.
Bátran küzdöttem a vendek ellen. Kérdezz meg bárkit!
Egy királynak intelligensnek is kell lennie.
Egy igazi király számított volna a támadásra,
és őröket állított volna.
És keményebbnek kell lennie.
A te korodban apám Dánia királya volt.
Szegény király volt. Szenvedett a nép.
Nyilvánvaló volt, hogy jobb uralkodó lennék,
de nem adta át a trónt.
Kivárhattam volna a sorom, ahogy tanácsolták,
de más utat választottam.
Megöltem.
Ha valóban uralkodni akarsz, légy keményebb!
NORMANDIA
Edward herceg!
Lovagolj ki velem indulás előtt!
Megyek én!
Nem, Alfréd. Anyád látni kíván.
Jöjj hát! Egy utolsó út a vendégeddel.
Ha aggódsz…
hozd a testőreidet!
Hol van a bátyád, Alfréd?
Kilovagolt Kanuttal.
Én is menni akartam, de nem engedte.
Csak Edwarddal akart menni.
Miért maradnak le?
Mert megparancsoltam nekik.
Nem kellett kétszer mondani, és cserben hagytak.
Mi a szándékod?
Csillapodj, Edward!
Ha ártani akarnék neked, már rég megtettem volna.
Szállj le! Beszéljünk!
Nem titkolod, mi a véleményed rólam.
Vagy anyádról.
És azt sem, hogy úgy hiszed, az angol korona…
téged illet.
Úgy is van! Az a korona a Wessex-házé!
Majd egyszer.
De nem most.
Azért ülhetek én a trónon, mert apád hibázott.
De egy nap át kell majd adnom a trónt.
Amikor eljön az a nap…
lehet, hogy az egyik fiam viseli majd a koronát.
Az is lehet, hogy te vagy az öcséd.
Bárki is legyen, egy fontos dolgot nem árt észben tartania,
vagy nem lesz a fején sokáig.
A trónt lehet örökölni, de…
nagy király senki nem lesz csak úgy.
Apád megértette ezt.
És én is.
Egy nap te is meg fogod.
Miért mondod ezt nekem?
Mert anyád szeret.
És én szeretem anyádat.
De az nem tetszik, ahogy bánsz vele.
Elhagyott minket.
Hogy megóvjon benneteket.
Angliában veszélyben vagytok.
Azért tette, hogy életben maradhassatok!
Ezért ne büntesd!
És ha király akarsz lenni, viselkedj is úgy!
Vagy a kevélységed és a dühöd lesz a végzeted.
Mondd, Jaroszláv herceg,
miért kérsz tőlem csapatokat minden látogatásod alkalmával?
Mert most is nagy szükségem van rájuk.
Kétezer embert vihetsz, többet nem.
Azt hittem, le akarunk számolni a besenyőkkel.
Kétezer emberrel semmire sem megyek.
Ötezer a minimum.
Annyit nem nélkülözhetek.
Akkor ne is gyere hozzám,
ha a besenyők a várfaladra hugyoznak.
Vihetsz 2000 varégot.
Kétszer annyit élnek, mint Maniakes emberei.
És ki vezeti majd őket? Te?
Nem.
Rá itt van szükség.
Vissza kell vonulnom. Megegyeztünk?
Meg.
Messzire jutott, felség.
Nem hiányzik a régi otthona, a népe, fent, északon?
Már ez az otthonom, Jaroszláv!
És ők a népem is.
Öcsém, már el is felejtettem, milyen csodás hely Konstantinápoly!
A művészet, a kultúra, a szépség!
Nem hibáztatlak, hogy elfelejtetted a szülőföldedet.
Nem felejtettem el Norvégiát.
Hét évvel ezelőtt megmondtam, hogy vagyont szerzek itt, nem?
Hogy hazatérhessek a trónomra.
Megmondtad.
És az évek folyamán
nem küldtem tán vissza neked a kincseket megőrzésre Novgorodba?
Rendszeresen.
Miért kétkedsz bennem?
Mert öt hadseregre is elég aranyad van!
De még mindig itt vagy.
Nem értem még el itt mindent.
Pedig Sparticoticus vagy mi lett belőled! Fontos ember!
Spatharokandidatos.
Az a lényeg, hogy egy lépésre vagyok a császártól.
A császártól…
Ugye tudod, mi a különbség az éhség és az étvágy között?
Az éhség a testünk üzenete arról, mire van szükségünk.
Az étvágy meg arról, amire vágyunk.
Tudom, bátyám.
Sok éve megkértél arra, hogy szóljak,
ha hallok egy Jomsborgben eltűnt nőről.
Olaf is kérdezett felőle.
Úgy hírlik, Olaf megtalálta Jomsborgöt…
és el akarta pusztítani.
Mi történt?
A nő végzett vele és az embereivel. Most ő Jomsborg úrnője.
Uralkodásra született.
Van egy hétéves fia.
Köszönöm, bácsikám!
Örömmel hallom.
De így sem hagyod itt mindezt?
Freydis a saját útját járja.
Én az enyémet.
Mihez kezdjünk?
Hajók híján nem térhetünk haza.
Itt ragadtunk!
Van egy ötletem.
Menj be a konyhába,
süss egy vekni kenyeret, és fald be!
Ha nem válik be…
imádkozz Szent Olafhoz egy második csodáért!
Megcsináltad!
Nem,
mi csináltuk meg!
Most mihez kezdünk?
Új hazát keresünk.
Sajnálom, hogy elvittem a lovadat.
De meg kellett találnom a húgomat.
A neve Esther.
Segíteni akarunk.
A templom építésében.
Nagyon hálás vagyok érte.
Jöjjetek, fiúk!
Viszlát, Edward herceg!
Viszlát, Kanut király!
Viszlát, Edward!
Viszlát, anyám! Várom, hogy visszatérj.
Ezt neked hoztam, uram!
Én faragtam.
Kinek az arcmása volna ez?
A viking Thor istené.
Tudom, hogy példaképed volt fiúként.
Visszatartja a lélegzetét, és a szeleket uralja vele.
Biztosítson neked jó szelet utadon!
Nagyon régóta nem gondoltam ilyesmikre.
Köszönöm az ajándékot, Vilmos, Normandia hercege.
Rollo vére folyik az ereidben.
Meríts erőt belőle!
Egyik vikingtől a másiknak.
Köszönöm!
Semmiképp nem tudlak maradásra bírni?
Nem. Soha többé nem akarok falat építeni.
Sok sikert a fáid megtalálásához!
Mi lesz, ha kész a templom?
Nem látok harangot.
Ha kész lesz, Isten majd ad egyet.
MICHAEL HIRST: VIKINGEK CÍMŰ SOROZATA ALAPJÁN
A feliratot fordította: Varga Attila