Stígr, oletko koskaan tappanut ihmistä?
Olen.
Miksi kysyt?
Et ole taistellut noin.
Taistelut ovat erilaisia.
On tehtävä, mitä pitää.
Freydís. Kuulen vainajia surevien äänet.
Olen liian heikko paetakseni mutta en liian vanha taistellakseni.
Jätä minut jälkeen kirveen kanssa ja pelasta muut.
Ei. En jätä ketään jälkeen.
Herra, siunaa pyhää autuaaksi julistamista ja käännytystä.
Siunaa pyhä astiasi.
Ohjaa häntä hänen käännyttäessään sieluja valtakuntaasi…
Riittää.
Liturgiaa ei saa kiirehtiä. -Se on ohi.
Katapultteja ei vartioida, ja he polttavat vainajia.
Montako elää?
Laskujeni mukaan 20.
Voi olla enemmän, mutta he ovat heikkoja.
Sitten tulimme oikeaan aikaan.
Niin tulimme.
Avatkaa tynnyrit!
Vapautamme tänään isäni ruumiin pakanoiden maasta,
jossa se on huutanut oikeutta seitsemän pitkää vuotta.
Teette tänään lopun pakana-ajasta.
Tuhoatte tänään Jomsborgin!
KONSTANTINOPOLI
Suuri Harald Sigurdinpoika! Haluatko tulla seuraamme?
Tekemään mitä?
Kiusaamaan kenraalejasi?
Et näytä tarvitsevan apuani.
Pelkäät taistella minua vastaan.
Minäkö pelkään sinua?
Pelkään sitä, mitä keisari tekisi,
jos veisin häneltä toiseksi parhaan kenraalinsa.
Jonain päivänä sukkelat puheesi eivät pelasta sinua.
Sehän nähdään.
Huomenta. -Huomenta.
Olemme hyväksyneet uusia varjagisotilaita.
Voit tarkastaa heidät. -Spatharokandidatos, voimmeko puhua?
Huomenta, keisarinna.
Saata minut tiloihini.
Tämä ei ole reitti tiloihisi.
Mitä sinä teet?
Tiedät kyllä.
Tämä on vaarallista.
Olet spatharokandidatos,
valtakunnan toiseksi vaikutusvaltaisin mies.
Näytä, mitä haluat.
Kerro, mitä tarvitset.
Haluan sinut.
Keisari, voinko auttaa?
Etsin keisarinnaa. Luulin kuulevani hänen äänensä.
Hän oli täällä,
mutta palasi kai tiloihinsa.
Hän odottaa teitä puutarhassa, keisari.
Saatoin hänet sinne.
Kiitos, Harald.
Olemme taistelleet rinnallasi kauan.
Olemme aina seuranneet sinua,
mutta tämä on vaarallisin pyytämäsi asia.
En pyydä teiltä mitään.
VIIKINGIT: VALHALLA
KREIKKA
Ota nunna.
Seis! Jumalan nimeen, ei!
Mikä nimesi on?
Niketas.
Haluatko rukoilla haudoilla?
En. Tule syömään. Olet varmaankin nälkäinen.
Hän olisi voinut tappaa sinut.
Se ei ole varmaa.
En leiki Jumalaa ja arvele hänen aikeitaan.
Pelastiko Jumala sinut?
Ehkä Hän lähetti sinut.
Ei lähettäisi missään nimessä.
Olet haavoittunut. Sidon tuon.
Teen sen. Tuo kangasta ja olutta.
Olutta.
Millainen nunna olet?
Janoinen.
Olen Tamar.
Leif.
Kun olet valmis,
vien sinut turvaan lähimpään kaupunkiin.
Jos etsisin turvaa, en olisi täällä.
Jumala ei lähetä palvelijoitaan lämpimiin ja mukaviin paikkoihin.
Minulla on tarkoitus.
Kunnostaa tämä Jumalan talo.
Jos et tarvitse apuani, lähden.
Minä tarvitsen apuasi.
Haavani takia en voi kantaa vettä sekoittaakseni laastia.
Lähde on kirkon takana, eikä päivä pitene.
On parasta aloittaa.
Mitä nuo ovat?
Uhrilahjoja jumalille ja varoitus kuolemasta sisällä.
Mikä kamala vitsaus iski heihin?
Ei vitsaus. Minä.
Hajaantukaa! Etsikää eloonjääneitä!
"Uskon Säilyttäjä".
Meidän pitäisi etsiä isääsi.
Hän ei mene minnekään.
Tämä oli isäni kirves.
Löysimme jonkun.
Etsin Freydís-nimistä naista.
Hän on kuollut.
Hän kuoli sairauteen.
Tunnistatko tämän kirveen?
Se on Olafin kirves.
Näin, kun Freydís tappoi hänet.
Mitä ruumiille tapahtui?
Se on porttien ulkopuolella.
Kuolleiden laaksossa kuten muut hänen tappamansa kristityt.
Kuolleiden laakso.
Vie minut sinne.
Tuokaa hänet.
Minne olet menossa?
Korfulle.
Mitä etsit sieltä?
Miestä.
Mitä se mies merkitsee?
Kyselet paljon.
Voimme vuorotella.
Millainen nunna juo olutta ja osaa muurata?
En ollut aina nunna.
Olitko muurari?
Mieheni oli. Opin häneltä.
Teimme yhdessä töitä kaupungissa etelässä.
Minun vuoroni. Etsimäsi mies.
Kartantekijä.
Mitä tahdot häneltä?
Vastauksen tuntemattomaan.
Kun olin nuori,
isäni vei minut matkalle pohjoiseen.
Laiva ajautui pois kurssilta myrskyssä.
Kun pilvet hälvenivät aamulla, näin horisontissa jotain.
Pitkiä puita loisti kultaisina auringon noustessa.
Olen Grönlannista. En ollut nähnyt puita.
Sillä aikaa kun kerroin isälle,
maa katosi. Vain minä olin nähnyt sen.
Pitkän aikaa makasin hereillä öisin -
ja yritin muistaa, miltä se näytti.
Kuvailin näyn siskolleni, jotta se säilyisi mielessäni.
Mutta lopulta -
uskoin kuvitelleeni sen.
Haluat tietää, onko se totta.
Niin.
Missä hän on nyt?
Kuka?
Miehesi.
Ei selvästikään täällä.
Tarvitaan lisää kiviä.
Hevoseni!
No?
Se on lähellä.
Taidat valehdella.
Lordi Magnus!
Nopeasti!
Vauhtia! Äkkiä!
Se on Olaf.
Kyltti. Kirjoitettu latinaksi.
Kaksi laivaa! Äkkiä!
"Isän typeryys jatkuu pojassa."
Tämä on ansa.
He eivät hylänneet Jomsborgia!
Tarkistimme kaikkialta.
Emme kuolleita. Takaisin Jomsborgiin!
Vauhtia!
Freydís!
Airot esille!
Nopeammin!
Tulkaa, lapset! Istukaa!
Vauhtia! Soutakaa!
Nopeammin!
Vauhtia! -Nopeammin!
He tulevat!
Soutakaa!
Nopeammin!
Soutakaa!
Kaikilla voimilla!
On liian myöhäistä antautua!
Tapoit isäni, mutta et pääse minulta pakoon!
Väkesi saa maksaa synneistäsi!
En antaudu sinulle, Magnus!
Tuhoan sinut!
Nyt!
Jyrkästi vasemmalle!
Freydís!
Olisit antanut tappaa hänet.
Jotta voit nukkua huoletta?
Estin tappamasta häntä,
koska anteeksianto on Kristuksen suurin lahja.
No, täällä -
sen lahjan takia kuolee.
Etkö usko mihinkään jumalaan?
Uskonto on aiheuttanut kuolemaa ja vihaa enemmän kuin mikään.
En kysynyt uskonnosta.
Kysyin jumalasta.
Sinua suuremmasta voimasta.
Sinua viisaammasta.
Joka voi antaa anteeksi.
Minulle anteeksi antava jumala olisi typerä.
En palvo typeryksiä.
Me kaikki kannamme virheidemme taakkaa.
Mieheni jätti minut.
Koska…
Tapoin lapsemme.
Kun mieheni oli muualla,
ryöstäjät hyökkäsivät kyläämme ja tappoivat monta.
Kun he tulivat talomme luo, piilouduin lattian alle poikamme kanssa.
Hän oli muutaman kuukauden ikäinen.
Hän alkoi itkeä.
Vauvat itkevät.
Hiljentääkseni hänet -
minä -
peitin hänen pikku suunsa kädelläni.
Ryöstäjät eivät lähteneet.
Lasta itketti yhä.
Painoin suuta tiukemmin.
Kun ryöstäjät viimein lähtivät, olin elossa,
mutta lapseni oli kuollut.
Mieheni yritti antaa sen anteeksi, mutta ei voinut.
Eivät myöskään kyläläiset.
Antoiko -
jumalasi anteeksi?
Ei.
Hän auttoi antamaan anteeksi itselleni.
Tostig! Harald!
TANSKA
Tulkaa. Juhlitaan.
Kokoonnumme tänne -
alkupuun oksien alle -
kiittämään sitä suojasta vendejä vastaan.
Esi-isämme uskoivat, että kaikki rakas kasvoi sen juurista.
Muistatteko tarinani suuresta elämänpuusta?
Tämä on se puu.
Se on kestänyt monia asioita niin kuin kansamme.
Meidänkin juuremme ovat yhtä syvällä ja vahvoja.
Opettakoon se meitä kaikkia.
Tule.
Pojat, tulkaa.
Isoisä!
Gytha!
Jaarli Godwin.
Tervetuloa Tanskaan.
Kuningas Knuut sai paavin siunauksen -
kolmelle eteläiselle alueelle, joista on kiistaa vendien kanssa.
Hänen ja kirkon sana puolustavat tätä sopimusta.
Erinomaista.
Kerrohan. Tapasitko paavin?
Tapasin.
Onko hän iso mies?
Aika pitkä ja painava.
Millaisella kirveellä hän taistelee?
Isolla kuin minä vai pienellä käsikirveellä?
Ehkä hän on miekkamies.
Huomionne on hyvä, Ylhäisyys, mutta vendit ovat nyt kristittyjä,
eivätkä he voi vastustaa kirkon painostusta,
jos eivät tottele paavia. Poikanne ymmärtää sen.
Hän sopi hyvin.
Viikinki Roomassa.
Tapasi kristittyjen kirkon johtajan.
Olisin halunnut nähdä sen.
Hän edusti kansaanne hyvin.
Niin kuulemma sinäkin.
Hän taisteli kuin viikinki.
Olen kiitollinen monesta asiasta.
Vaimoni on viikinki,
ja kahdessa vahvassa pojassani on vertanne.
Mitä mieltä olet pojanpojastani?
Hän katsoo olevansa Englannin vallanperijä.
Hän taistelee hyvin,
mutta tietää vähän Englannista ja hänellä on kilpailijoita.
Olen valmistautunut heihin.
Ja Godwin neuvoo minua.
Taistelin urheasti vendejä vastaan.
Kuninkaan on oltava myös älykäs.
Oikea kuningas olisi varautunut hyökkäykseen -
ja määrännyt vartijoita.
Hänen on oltava kovempi.
Kun olin ikäisesi, isäni oli Tanskan kuningas.
Hän oli huono kuningas, ja maa kärsi.
Vaikka oli selvää, että olisin parempi hallitsija,
isä ei luopunut vallasta.
Olisin voinut odottaa vuoroani, kuten neuvottiin,
mutta valitsin toisen tien.
Tapoin isäni.
Jos todella aiot hallita, sinun on oltava kovempi.
NORMANDIA
Prinssi Edvard!
Lähdetään retkelle ennen lähtöäni.
Minä lähden!
Ei, Alfred. Äitisi haluaa tavata sinut.
Tule. Viimeinen retki vieraasi kanssa.
Jos huolettaa,
ota vartijasi mukaan.
Missä veljesi on?
Retkellä Knuutin kanssa.
Halusin mukaan, mutta hän ei päästänyt.
Hän halusi mukaan vain Edvardin.
Miksi mieheni lähtivät?
Koska käskin niin.
Oli yllättävän halpaa saada heidät jättämään sinut.
Mitä aiot tehdä?
Rauhoitu.
Jos olisin halunnut satuttaa, olisin jo tehnyt niin.
Laskeudu alas. Jutellaan.
Et ole salannut sitä, mitä ajattelet minusta.
Tai äidistäsi.
Tai siitä, että mielestäsi Englannin kruunu -
kuuluu sinulle.
Se kuuluu! Kruunu kuuluu Wessexin suvulle.
Jonain päivänä.
Mutta ei nyt.
Istun valtaistuimella, koska isäsi teki virheitä.
Jonain päivänä en istu.
Kun se päivä koittaa,
ehkä joku pojistani saa kruunun.
Ehkä sinä tai veljesi.
Mutta kruunun pitäjän on ymmärrettävä jotain tärkeää,
tai hän ei pidä sitä kauan.
Vaikka valta peritään,
kuninkaaksi tullaan.
Isäsi ymmärsi tämän.
Samoin minä.
Ehkä sinäkin jonain päivänä.
Miksi kerroit tämän?
Koska äitisi rakastaa sinua -
ja rakastan äitiäsi.
En pidä siitä, miten kohtelet häntä.
Hän hylkäsi meidät.
Hän halusi suojella teitä.
Ette ole turvassa Englannissa.
Hän tahtoi antaa teille tilaisuuden selviytyä hengissä!
Älä rankaise häntä siitä.
Jos tahdot kuninkaaksi, käyttäydy sen mukaan.
Muuten ylpeytesi ja vihasi koituvat tuhoksesi.
Ruhtinas Jaroslav,
miksi pyydät aina käydessäsi sotilaita?
Koska niiden tarve on yhä tärkeä.
Voin tarjota enintään 2 000 miestä.
Luulin meidän yrittävän ratkaista petsenegiongelman.
Ne 2 000 miestä eivät auttaisi.
Vähintään 5 000 miestä.
Ei ole niin paljon.
Älkää sitten pyytäkö apuani,
kun petsenegit virtsaavat muureillenne.
Tarjoan 2 000 varjagiani.
He ovat tuplasti arvokkaampia kuin Maniakesin miehet.
Kuka heitä johtaa? Sinäkö?
Ei.
Häntä tarvitaan täällä.
Minun on lähdettävä. Onko asia sovittu?
On.
Olet päässyt pitkälle, keisarinna.
Kaipaatko koskaan entistä kotiasi ja kansaasi pohjoisessa?
Tämä on nyt kotini, Jaroslav.
Nämä ovat kansaani.
Sukulaispoika, olen unohtanut, miten suurenmoinen Konstantinopoli on.
Sen taide, kulttuuri ja kauneus.
Ei ihme, että unohdit kotimaasi.
En ole unohtanut Norjaa.
Enkö sanonut seitsemän vuotta sitten hankkivani omaisuuden -
voidakseni palata kotiin ottamaan omani?
Sanoit.
Enkö tänä aikana -
ole lähettänyt aarteet Novgorodiin turvaan luoksesi?
Kuuliaisesti.
Miksi sitten epäilet?
Koska saisit sillä kullalla viisi armeijaa!
Mutta olet yhä täällä.
Minun on saavutettava vielä jotain.
Tosiaan. Sinusta tehtiin sparticoticus, tärkeä mies!
Spatharokandidatos.
Ja se arvo on tärkeä. Olen lähinnä keisaria.
Keisaria.
Harald, tiedätkö nälän ja ruokahalun eron?
Nälkä kertoo keholle, mitä tarvitaan.
Ruokahalu on sitä, mitä haluamme.
Tiedän sen eron, setä.
Pyysit vuosia sitten kertomaan,
olinko kuullut naisesta, joka katosi Jomsborgiin.
Myös Olaf kysyi hänestä.
Olaf löysi Jomsborgin -
ja yritti tuhota sen.
Mitä tapahtui?
Nainen tappoi hänet ja hänen miehensä ja hallitsee Jomsborgia.
Naisen oli määrä olla hallitsija.
Jolla on 7-vuotias lapsi.
Kiitos, setä.
Se on hyvä tietää.
Mutta et silti jätä tätä?
Freydís valitsi tiensä.
Olen valinnut omani.
Mitä me teemme?
Ei ole laivoja tai keinoa palata kotiin.
Olemme loukussa!
Minäpä keksin.
Etsi keittiö,
leivo itsellesi iso leipä ja syö se.
Jos se ei tepsi,
rukoile Pyhältä Olafilta toista ihmettä!
Sinä teit sen!
Ei.
Me teimme sen.
Mitä teemme nyt?
Etsimme uuden kodin.
Anteeksi, että vein hevosesi,
mutta tahdoin löytää siskoni.
Tämä on Esther.
Tulimme auttamaan.
Kaksi käsiparia rakentamaan kirkkoasi.
Olen hyvin kiitollinen.
Tulkaa, pojat.
Näkemiin, prinssi Edvard.
Näkemiin, kuningas.
Näkemiin, Edvard.
Näkemiin, äiti. Odotan paluutasi.
Teille, Ylhäisyys.
Veistin sen itse.
Ketä tämä esittää?
Viikinkijumala Thoria.
Hän innoitti teitä, kun olitte pieni.
Hän pitelee partaansa ja hallitsee tuulia hengityksellään.
Suokoon hän hyvän tuulen kotimatkallanne.
En ole ajatellut sellaista aikoihin.
Kiitos tästä lahjasta, Normandian herttua Vilhelm.
Rollon veri virtaa suonissasi.
Toivottavasti saat siitä voimia.
Viikingiltä toiselle.
Kiitos.
Enkö saa sinua jäämään pidemmäksi aikaa?
Et. En halua laittaa enää yhtäkään kiveä.
Onnea puiden löytämiseen.
Entä sitten, kun kirkko on valmis?
En nähnyt kelloa.
Kun se on valmis, Jumala antaa kellon.
PERUSTUU MICHAEL HIRSTIN VIIKINGIT-SARJAAN
Tekstitys: Meri Myrskysalmi