Stígre, zabils někdy člověka?
Ano.
Proč se ptáš?
Neviděl jsem tě tak bojovat.
Každý boj je jiný.
Člověk vždycky dělá, co musí.
Freydís. Slyším volání mrtvých.
Na útěk jsem příliš slabá, ale na boj ještě stará nejsem.
Nech mě tady se sekerou a zachraň ostatní.
Ne. Nikoho tu nenechám.
Požehnej této bohulibé misi blahořečení a obrácení, ó, Pane.
Požehnej nástroji své svaté vůle.
Provázej ho v jeho snaze obracet duše k Tvému království…
Dost.
- Liturgii nelze uspěchat. - Už skončila.
Katapulty jsou nestřežené. Právě pálí své mrtvé.
Kolik zbývá?
Napočítal jsem 20.
Možná víc, ale zjevně jsou oslabení.
To jsme připluli právě včas.
Ano. Připluli jsme právě včas.
Otevřete sudy!
Dnes jsme sem přišli osvobodit tělo mého otce z pozemského vězení.
Z pohanské půdy, kde sedm dlouhých let volalo po spravedlnosti.
Dnes dovršíte tuto misi a konečně ukončíte pohanský věk.
Dnes zničíte Jomsborg!
CAŘIHRAD
A hele, slavný Harald Sigurdsson. Přidáš se k nám?
K čemu se mám přidat?
K šikanování generálů?
V tom pomoc zjevně nepotřebuješ.
Myslím, že se mi bojíš postavit.
Že se bojím? Tebe?
Bojím se jen císařovy reakce,
kdybych mu zabil jeho druhého nejlepšího generála.
Jednoho dne tě tvůj ostrý jazyk nezachrání, Vikingu.
To se uvidí.
- Dobré ráno. - Dobré.
Schválili jsme nové brance pro varjažskou gardu.
- Čekají na tvé posouzení. - Spatharokandidate, mohu na okamžik?
Dobré ráno, císařovno.
Potřebuji doprovod do svých komnat.
Císařovno, tudy se nejde do vašich komnat.
Co to děláš?
Však ty víš.
Tohle je nebezpečné.
A ty jsi spatharokandidatos,
druhý nejmocnější muž říše.
Ukaž mi, co chceš.
Řekni, co potřebuješ.
Chci tebe.
Císaři, mohu vám pomoci?
Hledám císařovnu. Měl jsem pocit, že ji slyším.
Byla tady,
ale myslím, že se vrátila do svých komnat.
Vlastně na vás čeká v zahradách, císaři.
Doprovodil jsem ji.
Děkuji, Haralde.
Roky jsme vedle tebe bojovali.
Vždycky jsme tě následovali,
ale nic nebezpečnějšího jsi po nás nikdy nežádal.
Nic po vás nežádám.
VIKINGOVÉ: VALHALLA
ŘECKO
Vezmi tu jeptišku.
Přestaň. Ve jméno Božím, zastav!
Jak se jmenuješ?
Niketas.
Chceš se u hrobů pomodlit?
Ne. Pojď se najíst. Jistě máš hlad.
Víš, že tě mohl zabít.
To nevíme.
Nejsem Bůh, nebudu si domýšlet jeho záměry.
To Bůh tě zachránil?
Možná tě poslal.
Mě by rozhodně neposlal.
Jsi zraněná. Musím to obvázat.
Já to udělám. Přines mi kus látky a trochu piva.
To pivo.
Co jsi to za jeptišku?
Jsem žíznivá jeptiška.
Jsem Tamar.
Leif.
Až budeš moct,
vezmu tě do bezpečí, do nejbližšího města.
Kdybych hledala bezpečí, nebyla bych tu.
Bůh neposílá své služebníky na místa, kde budou v suchu a teple.
Mám tu poslání.
Obnovit Boží dům.
Pokud nepotřebuješ pomoc, zase půjdu.
Ale potřebuji.
S tímhle zraněním nemohu nosit vodu na maltu.
Pramen je za kostelem a čas nestojí.
Měli bychom začít.
Co je tohle?
Oběti jejich bohům a varování, že uvnitř číhá smrt.
Jaký děsivý mor je potkal?
To nebyl mor, ale já.
Rozptylte se! Hledejte přeživší!
„Strážkyně víry.“
Měli bychom najít vašeho otce.
Ten nikam neodejde.
To byla otcova sekera.
Někoho jsme našli.
Hledám ženu jménem Freydís.
Ta je mrtvá.
Zemřela na tu nemoc.
Poznáváš tuhle sekeru?
To je Olafova sekera.
Viděla jsem, jak ho Freydís zabila.
Co se stalo s jeho tělem?
Je za branami.
V Údolí mrtvých s ostatními křesťany, které zabila.
Údolí mrtvých.
Odvedeš mě tam.
Vezměte ji.
Kam máš namířeno?
Na Korfu.
A co tam hledáš?
Muže.
Co je to za muže?
Máš mnoho otázek.
Můžeme se střídat.
Jaká jeptiška pije a vyzná se v kamenictví?
Ta, co jí nebyla vždy.
Stavívalas domy?
Můj manžel. Naučila jsem se to od něj.
Pracovali jsme spolu ve městě na jihu.
A teď já. Co ten muž?
Tvůrce map.
Co od něj chceš?
Odpověď na neznámo.
V mládí
mě otec vzal na výpravu na sever.
Bouře vychýlila loď z kurzu.
Když se ráno obloha projasnila, viděl jsem něco na horizontu.
Linii vysokých stromů, zlatých v ranním slunci.
Jsem z Grónska. Předtím jsem stromy neznal.
Šel jsem to říct otci,
ale ta země zmizela. Nikdo jiný ji neviděl.
Dlouhou dobu jsem v noci nespal
a snažil se vybavit si ji.
Líčil jsem ji sestře, abych si ten obraz udržel v paměti.
Ale nakonec
jsem došel k přesvědčení, že to byly jen představy.
Chceš vědět, jestli to byla pravda.
Ano.
A kde je teď?
Kdo?
Tvůj manžel.
Tady evidentně ne.
Potřebujeme víc kamení.
Můj kůň!
Takže?
Už jen kousek.
Myslím, že lžeš.
Lorde Magnusi!
Rychle!
Dělejte! Rychle!
Je to Olaf.
Nápis v latině.
Máme dvě lodě. Rychle!
„Pošetilost otce žije dál v synovi.“
Je to past.
Neodešli z Jomsborgu!
Hledali jsme všude.
Všude ne. Mezi mrtvými jste nehledali. Zpátky!
Pohyb!
Freydís!
Vytáhnout vesla!
Rychleji!
Pojďte, děti. Sedněte si.
Dělejte! Veslujte!
Rychleji!
- Zaberte! No tak! - Rychleji!
Už jdou!
Už jedou!
Veslujte!
Rychleji!
Veslujte!
Zapojte záda!
Teď je pozdě se vzdát, Freydís!
Možná jsi zabila mého otce, ale mně neunikneš!
Tví lidé zaplatí za tvoje hříchy!
Nevzdávám se ti, Magnusi!
Ničím tě!
Teď!
Doleva! Prudce doleva!
Freydís!
Mělas mě nechat ho zabít.
Abys mohl spát beze strachu?
Zastavila jsem tě,
protože odpuštění je Kristův největší dar.
Ovšem tady…
tě tenhle dar může zabít.
Ty nevěříš v Boha? V žádného?
Viděl jsem, že náboženství působí víc smrti a nenávisti než cokoli jiného.
Neptala jsem se na náboženství.
Ale na Boha.
Na moc, která je větší než ty.
Moudřejší než ty.
Schopná odpuštění.
Bůh, který by mi dokázal odpustit, by byl hlupák.
Já hlupáky neuctívám.
Každý si neseme břímě svých chyb.
Opustil mě. Můj manžel.
Opustil mě, protože…
jsem zabila naše dítě.
Když byl pryč,
zaútočili na naši vesnici nájezdníci a mnoho lidí pobili.
Když došli k našemu domu, ukryla jsem se se synkem pod podlahou.
Bylo mu jen pár měsíců.
A musel plakat.
Malé děti pláčou.
Abych ho utišila…
musela…
jsem mu zakrýt ústa rukou.
Ale ti muži neodcházeli.
A on nechtěl přestat plakat.
Stiskla jsem ho silněji.
Když konečně odešli, byla jsem živá.
Ale mé dítě ne.
Manžel se mi snažil odpustit, ale nedokázal to.
Lidé z mé vesnice taky ne.
Myslíš,
že tvůj bůh ano?
Ne.
Ale pomohl mi odpustit sama sobě.
Tostigu! Harolde!
DÁNSKO
Pojďte, budeme slavit.
Shromáždili jsme se
pod větvemi stromu předků,
abychom mu poděkovali za ochranu před Wendy.
Naši předkové věřili, že z jeho kořenů roste vše, co známe a milujeme.
Pamatujete, jak jsem vám vyprávěla o Stromu života?
To je on.
Přežil mnohé, tak jako můj lid.
I naše kořeny jsou hluboké a silné.
Ať je to pro nás poučením.
Pojďte.
Chlapci, pojďte.
Dědečku!
Gytho!
Hrabě Godwine.
Vítejte v Dánsku.
Král Knut získal papežské požehnání
pro tři hrabství na jihu, o které vedl spor s Wendy.
Jeho slovo a slovo církve tuto dohodu podpírají.
Výborně.
Povězte, setkal jste se s papežem?
Ano.
Je to velký muž?
Obstojné výšky i váhy.
A jakou sekeru používá v boji?
Velkou, jako je moje, nebo malou ruční?
Možná spíš vládne mečem.
Rozumím vám, Výsosti, ale Wendové jsou nyní křesťané,
takže nebudou schopni odolávat tlaku, který církev vyvine,
pokud nevyhoví jejímu přání. Váš syn tomu rozumí.
Je to dobrá dohoda.
Viking v Římě.
Na schůzce s vůdcem křesťanské církve.
To bych rád viděl.
Důstojně zastoupil váš lid.
Slyšel jsem, že to i vy.
Bojoval jako Viking.
Mám vám být za co vděčný.
Za vikinskou manželku
a dva silné syny, kteří sdílí vaši krev.
A co říkáte tady na mého vnuka?
Rád by se stal dědicem anglického trůnu.
Bojuje jako král,
ale o Anglii ví velmi málo a bude mít mnoho konkurentů.
Jsem na ně připravený.
A Godwin mi poradí.
Wendům jsem čelil odvážně, to potvrdí každý.
Král musí být nejen odvážný, ale také chytrý.
Skutečný král by jejich útok očekával
a postavil by stráže.
A musí být tvrdší.
Když já byl v tvém věku, otec byl králem Dánska.
Byl špatný král a země trpěla.
A i když bylo zřejmé, že bych byl lepším králem,
nepustil mě na trůn.
Mohl jsem čekat, jak chtěli mí rádci,
ale já zvolil jinou cestu.
Zabil jsem ho.
Pokud opravdu chceš vládnout, musíš být tvrdší.
NORMANDIE
Princi Edwarde!
Vyrazme před mým odjezdem na projížďku.
Já půjdu!
Ne, Alfrede. Tebe chce vidět matka.
Pojď. Poslední výlet s hostem.
Pokud se bojíš,
vezmi své stráže.
Alfrede, kde máš bratra?
Vyrazil s Knutem na projížďku.
Chtěl jsem jet taky, ale nedovolil mi to.
Prý chce jet jen s Edwardem.
Proč se mí muži stáhli?
Protože jsem jim to řekl.
Stálo mě překvapivě málo, aby tě opustili.
Co chceš dělat?
Uklidni se, Edwarde.
Kdybych ti chtěl ublížit, dávno bych to udělal.
Sesedni. Promluvíme si.
Nesnažíš se zakrýt, co ke mně cítíš.
A taky k matce.
Dáváš najevo, že by anglická koruna
měla patřit tobě.
Ano! Trůn má patřit rodu Wessexů!
A jednou bude.
Ale ne teď.
A jen chyby tvého otce umožnily, že na něm dnes sedím já.
Přijde ovšem den, kdy nebudu.
A až ten den přijde,
možná ponese korunu jeden z mých synů.
Nebo možná ty nebo tvůj bratr.
Ale kdokoli ji ponese, musí si uvědomit důležitou věc,
jinak ji bude mít krátce.
Trůny se možná dědí,
ale králem se člověk stává.
Tvůj otec to chápal.
Já také.
Možná to jednou pochopíš i ty.
Proč mi to říkáš?
Tvá matka tě miluje.
A já miluji ji.
A nelíbí se mi, jak se k ní chováš.
Opustila nás.
Jen proto, aby vás chránila.
V Anglii nejste v bezpečí.
Udělala to proto, abyste měli šanci na přežití!
Netrestej ji za to.
Pokud chceš být král, chovej se tak.
Jinak bude tvoje hrdost a hněv tvojí zhoubou.
Čím to, kníže Jaroslave,
že tvé návštěvy vždy provází žádost o posily?
Protože jsou stále velmi potřebné.
Mohu vám dát 2 000 mužů, víc ne.
Já věřil, že problém s Pečeněhy chcete vyřešit.
S 2 000 muži je sotva popíchneme.
Potřebuju nejméně 5 000.
Tolik dát nemůžu.
Pak nechoďte žádat o pomoc,
až vám budou dýchat na záda.
Nabízím 2 000 svých Varjagů.
Vydají za dvojnásobek generálových mužů.
A kdo je povede, ty?
Ne.
Potřebujeme ho zde.
Musím odejít. Jsme dohodnuti?
Ano.
Velmi jste se změnila, císařovno.
Jestlipak se vám ještě někdy zasteskne po domově a vašem lidu na severu?
Teď jsem doma zde, Jaroslave.
Tohle je můj lid.
Synovče, zapomněl jsem, jak je Cařihrad nádherný.
Umění, kultura, krása.
Nedivím se, žes v tom všem zapomněl na svou domovinu.
Nezapomněl jsem.
Neříkal jsem ti před sedmi lety, že si tady vydělám jmění,
abych si doma mohl vzít, co je moje?
Tos říkal.
A neposílal jsem ti
po ty roky do Novgorodu všechny ty poklady, abys mi je střežil?
Důsledně.
Tak proč pochybuješ?
Protože už máš zlata na pět armád!
A stále jsi tady.
Ještě tu jsou mety, kterých musím dosáhnout.
Ano, udělali tě spartikotikusem! Jsi důležitý muž.
Spatharokandidatem.
A jsem důležitý. Druhý po císaři.
Císař…
Haralde, poznáš rozdíl mezi hladem a chutí?
Hladem nám tělo říká, co potřebujeme.
Chuť je to, co chceme.
Ten rozdíl znám.
Před lety ses mě ptal,
jestli jsem slyšel o ženě, která zmizela do Jomsborgu.
Olaf se mě na ni také ptal.
Zdá se, že Jomsborg našel
a pokusil se ho zničit.
A co se stalo?
Zabila ho i všechny jeho muže a teď Jomsborgu vládne.
K vládě byla vždycky předurčena.
Vládne. A má sedmiletého syna.
Děkuji, strýčku.
Jsem rád, že o tom vím.
Pořád to není dost, abys tohle všechno opustil?
Zvolila si svou cestu.
A já svou.
Co budeme dělat?
Bez lodí se nemáme jak vrátit domů.
Jsme v pasti!
Mám nápad.
Najdi kuchyni,
upeč si velký bochník chleba a sněz ho.
Pokud to nepomůže,
pros svatého Olafa o druhý zázrak!
Dokázalas to!
Ne.
To my všichni.
Co teď?
Teď si najdeme nový domov.
Promiň, že jsem ti vzal koně,
ale musel jsem najít svou sestru.
Tohle je Esther.
Chceme pomoct.
Další čtyři ruce ke stavbě kostela.
A já jsem vám vděčná.
Pojďte.
Sbohem, princi Edwarde.
Sbohem, králi.
Sbohem, Edwarde.
Sbohem, matko. Těším se, až se vrátíš.
Pro vás, pane.
Sám jsem ji vyřezal.
Čí je to podobizna?
Vikinského boha Thora.
Vím, že vás inspiroval, když jste byl chlapec.
Drží se za vous a ovládá vítr svým dechem.
Kéž vám poskytne dobrý vítr pro plavbu domů.
Už je to dlouho, co jsem o těchto věcech přemýšlel.
Děkuji ti za tento dar, normanský vévodo Williame.
Koluje ti v žilách Rollova krev.
Kéž z toho čerpáš sílu.
Od jednoho Vikinga druhému.
Děkuji.
Určitě tě nepřesvědčím, aby ses zdržel?
Ne. Už nechci kameny ani vidět.
Hodně štěstí s těmi tvými stromy.
Co se stane, až ten kostel postavíš?
Neviděl jsem zvon.
Bůh nám ho dá, až to dokončíme.
NA MOTIVY SERIÁLU MICHAELA HIRSTA VIKINGOVÉ
Překlad titulků: Veronika Kubíčková