НА ОСНОВІ СЕРІАЛУ «ВІКІНГИ» ЗА МАЙКЛОМ ГЕРСТОМ
ВІКІНГИ: ВАЛЬГАЛЛА
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ПАМ'ЯТІ НАШОГО ЛЮБОГО ДРУГА Й КОЛЕГИ ДЖЕЙМСА ФЛІННА
ЙОМСБОРҐ
СІМ РОКІВ ПО ТОМУ
Віднеси це своїй матері.
Мамо!
Я приніс його.
Яка краса. Молодець, Гаральде.
А тепер перевір свої пастки на кроликів.
Кораблі прибувають!
Чому так довго?
Ти мав повернутися з Каттеґату ще два дні тому.
А як щодо: «Вітаю вдома, Акі.
Дякувати богам, що живий. Ти пережив шторм».
Ти хоч усе дістав для весілля?
Усе. Як ти й просила.
Навіть трохи ласощів для дітей.
Віднесіть це на кухню.
Доведеться багато готувати. Ну ж бо! Покваптеся.
Як там у Каттеґаті?
Гамірно. Повно човнів.
Якби ми мали сотню мечів, то продали б їх усі.
Скоро матимемо.
Є новини про мого брата чи Гаральда?
Дехто каже, що бачив їх у далеких краях.
У Африці. Греції.
Ходять чутки, що вони воюють на боці імператора Константинополя.
Вони не тут, але не в забутті, Фрейдіс. Їх шанують як героїв.
Дякую за турботу про мене, Акі.
Пусте.
СИЦИЛІЯ ФОРТЕЦЯ САРАЦИНІВ У СИРАКУЗАХ
ПІВРОКУ ПІД ОБЛОГОЮ АРМІЇ ВІЗАНТІЇ
Ваша Високосте, їхній імператор приєднався до битви.
Тримати стрій!
Імператоре!
Уперед!
Прикрийте імператора! Вершники!
Захистіть імператора!
Імператоре!
Вершники!
Відведіть його назад!
Назад! Заберіть його! Заберіть імператора у безпечне місце!
Він має бути в безпеці!
Ви привели мене сюди заради перемоги.
А я ледь не загинув.
Якби не моя варязька варта,
сарацини, яких ми прийшли підкорити,
поставили б Візантійську імперію на коліна.
Незважаючи на те, що ви пережили, мій імператоре, наша облога працює.
З кожним днем їхня мораль усе нижче.
Поле бою всіяне тілами наших воїнів.
І доки ваша армія знаходиться тут,
центр моєї імперії Константинополь
лишається беззахисним, легкою здобиччю для наших ворогів зі Сходу.
Якщо підемо з Сицилії зараз, це додасть хоробрості еміру,
і сарацини використають цю перемогу, щоб ширити ненависть до нашого бога.
Вони згуртують свої сили і погрожуватимуть не лише Константинополю,
а й Єрусалиму.
Мовчати!
Підготуйте людей.
Ми повертаємося вранці.
Імператоре, якщо дозволите…
генерал Маніакес має рацію.
Його облога виснажує ворога.
І хоча я не поділяю його пристрасті до релігійних воєн, я згоден.
Думаю, є й інше рішення.
Так, мої люди вже почали новий план…
З усією повагою, генерале, я кажу не про ваших людей.
Чи ваш план.
Я кажу, що час дозволити моїм воїнам захопити Сиракузи для вас.
Вашим воїнам? Вашим 700 варягам?
Гадаєте, вони зможуть узяти цю фортецю?
Вони ніщо інше, як збіговисько пропащих вікінгів і найманців.
Вікінги не бувають пропащими.
І ми візьмемо цю фортецю.
Відклади їх убік, ясно? Використаєш потім!
Не знаю, що з цього гірше —
сморід свинячих тельбухів чи запах цієї сірки.
Ось.
Потри цим під носом. Це допоможе. Трохи.
Це те, що ви шукаєте всередині замку?
Це зветься бібліотекою.
Там є записи зі стародавніх Греції та Єгипту.
Скарби з Африки…
та мапи…
країв, яких майже ніхто не бачив.
Це прекрасно.
Маємо вдосталь.
Я пообіцяв імператору.
Ми візьмемо цю фортецю завтра вночі.
Тоді ти помилився.
Візьмемо вранці.
Я можу провести тебе крізь стіну барбакану. Але замок — то вже інша справа.
А тепер нагору.
Лейфе, але цей гамір… Сарацини дізнаються, що ми копаємо.
Добре. Цього я й хочу.
Легше. Стійте. Добре.
Ми під барбаканом.
Коли прийде час, здіймеш галас.
Сюди.
Куди? Ти не казав про другий тунель.
Ти не питав.
Саме вчасно.
Я привів тобі помічника.
Майбутній король Норвегії!
Щойно візьмемо цей замок.
Уже скоро.
Там дійсно так багато скарбів?
Ще більше, друже мій.
Вдосталь на всі наші мрії.
Якщо не підірвемо себе спочатку.
Боже.
Як ви збираєтеся підпалити це все й безпечно втекти звідси?
Ніяк.
Вони самі підпалять.
Повір йому.
Я не шукаю проблем, друже.
Я лише мирний мандрівник.
Що ви тут робите?
Шукаю Йомсборґ.
-Тоді нащо пішли цим лісом? -У мене немає човна.
Лише мої ноги.
Він сам!
Що у вашій торбі?
Лише мої припаси.
Обережно.
Вміст крихкий.
Стійте!
Що відбувається?
Він сказав, що шукає Йомсборґ і носить лихо в своїй торбі.
Жодного лиха. Я лише казав бути обережним.
З радістю покажу.
Ви цілитель?
Окрім іншого.
Що це?
Куркума. Вона зменшує набряки.
Звідки це?
Індія.
Це далекий південно-східний край.
Ви бували там?
Так, я був у багатьох місцях.
Ви язичник чи християнин?
Ні те, ні інше.
Але я не зашкоджу вам.
Мене звуть Стіґ.
-Де ви навчилися так битися? -Я не бився. Лише захищався.
Покажіть мені.
Зараз? Тут?
Ви можете зупинитися в Йомсборзі.
-Але маєте самі заробляти на життя. -Звісно.
Дякую.
Гаральде! Ходімо.
РИМ ЛАТЕРАНСЬКИЙ ПАЛАЦ
Здобуття благословення Папи…
РЕЗИДЕНЦІЯ ПАПИ РИМСЬКОГО
це не лише релігійний обов'язок, але й політична потреба.
Англії будуть даровані південні землі Данії,
а натомість ви збудуєте 200 церков.
Двісті церков? На землі, яку я й сам зміг би взяти?
Так. Але Його Святість обдарує наших людей
своїм нескінченним благословенням, а таке не має ціни.
Ще й як має.
І чималу.
Я передам це йому при зустрічі.
На жаль, це неможливо, Ваша Високосте.
Ви говоритимете з Папою через його емісара, кардинала.
Я — король Данії, Норвегії та Англії.
А він — верховний правитель Риму.
Посланець Божий до всіх християн Землі.
Його Святість хоче бачити вас.
Так, це питання для обговорення…
Хай Господь коронує вас славою та праведністю.
Його Святість вітає шанованого сина Божого
та цінує ваші відшкодування церкві,
що компенсують століття грабунків
і паплюжень, які ваші люди зчиняли на наших святих місцях.
Але щоб отримати повну спокуту,
Святий Отець збільшив свою вимогу до 300 церков.
Триста?
Так. І цим ви скріпите угоду з ним,
а також ви маєте сказати йому ім'я вашого спадкоємця?
Наступника?
Я ще не обрав його.
Ну, це його не влаштовує.
І не стосується! Він не може вказувати мені як правити моєю імперією!
Що сталося?
Нічого, Ваша Святосте.
Ви засмучуєте Святого Отця.
-Ваша Високосте, гадаю, може… -Що?
Ваша Святосте, я — Канут Великий.
Король Англії. Правитель Північної імперії.
Годі. Це заборонено.
І я проїхав чималу відстань, щоб виказати свою відданість вам
і обговорити справи віч-на-віч.
Він не розуміє вас.
Тоді я попрошу Ґодвіна перекласти.
Ґодвіне! Скажи Папі, що ми прийшли з повагою.
Що відбувається?
Ви образили Його Святість і Церкву.
Зустріч закінчено. Угоди не буде.
Дякую за зустріч, Ваше Преосвященство.
Ваш король — дикун.
Я визнаю, що він відвертий,
але також останні сім років довели його відданість Церкві.
Ну, це не те, що я побачив сьогодні.
Цих людей і так важко навертати до християнства,
а одного з них, розбійника, Олафа Гаральдссона, ми навіть святим зробили.
А спроба вашого короля розмовляти зі Святим Отцем як із рівним,
показує, як мало поваги він має до святості нашої установи.
Я тут, щоб змінити цю думку.
Ну, боюся, що коли я вже прийняв рішення, то навряд чи зміню його.
Англія — багата країна.
І я вважаю, що ви з тих людей,
що здатні знайти шлях до прощення.
Дякую, брате.
Ви швидко знайшли роботу.
Ваш цілитель заклопотаний весіллям.
Ви завжди були мандрівником?
Колись я був фермером.
Чому покинули це?
Коли я випасав овець,
моїх дружину та доньку вбили нападники.
Мені дуже шкода.
То що привело вас до Йомсборґа?
Мій дідусь був йомсвікінгом, доки не переїхав до Русі.
У дитинстві він розповідав мені захопливі історії про ці місця.
Битви, дружбу, бенкети…
Це він навчив вас захищатися?
Ні. Як і цілительству, цьому я навчився в Індії.
Я хочу, щоб ви навчили мого сина, Гаральда.
Це потребує часу.
А ви кудись квапитеся?
Ні.
Отже, стародавні греки вірили, що Гефест,
коваль богів, живе під тією горою.
Щоразу, коли він кує,
здригається земля й летять іскри.
Сарацини довели, що Етна — це не домівка богів.
А вогонь, що лине з неї, походить з глибин Землі.
Тобі ще не набридли знання?
Ні.
Ні, наука щира.
Я прагну більше.
І те, чого я найбільше бажаю, всередині тієї цитаделі.
Для мене, знання значно цінніші за золото.
Коли сім років тому ми відпливли з Константинополя,
я пообіцяв, що повернуся до Норвегії та візьму те, що по праву моє.
Ця перемога гарантує, що я матиму вдосталь скарбів для цього.
І що тоді?
Тобто?
Я тебе знаю, друже.
Твої амбіції глибокі, як море.
Цього буде досить для тебе?
Я знаю чого хочу.
І я майже здобув це.
Боюся, ви занадто покладаєтеся на Гаральда.
Я не заперечую, що він обдарований воїн,
але він не один із нас.
Він б'ється заради слави, як усі вікінги.
А ти ні?
Я б'юся за славу Візантійської імперії. Лише за неї.
Ґеорґіосе…
твоя відданість і хоробрість поза сумнівом.
Але твоя ненависть до віри сарацинів засліпила тебе.
Від миті твого прибуття до Сицилії емір був…
більш винахідливим.
Хай тепер хтось інший кине йому виклик.
Ви багато втратите, якщо він програє.
Я імператор найвеличнішої імперії на Землі.
Я став ним, бо ризикнув мати справи з людьми, що охоче ще більше ризикують.
Кажи.
Я охрестив своїх людей.
Змусив їх відмовитися від їхніх богів і традицій.
А тепер маю вклонятися й цілувати перстень людини,
яка навіть віч-на-віч не хоче зустрітися.
Чому б мені сьогодні ж не поїхати звідси?
Ми отримаємо значну користь від підтримки Церкви.
Це підтримка лицемірів.
Якщо Папа забажає, то може відлучити тебе від церкви.
Відкинути тебе.
Англія лишиться сама у всій Європі.
Мене засуджують, бо я вбивав заради корони, але забувають…
що в самих руки по лікоть у крові.
Владарю, я говорив із кардиналом, і ми знайшли спільну мову.
Скільки ця спільна мова коштуватиме мені?
Триста солідів.
Мені це не подобається. Я не такий.
Згоден, Ваша Високосте. Але цього потребує Англія.
Зроби це.
Я була там цього ранку.
Бачила, як кардинал повівся з Канутом.
Вони просто не звиклі до таких людей, як ваш чоловік, міледі.
Але, на щастя, усе вирішено.
Ви наївні, якщо вважаєте, що ваш хабар
змінить якось їхнє ставлення.
Лише посилить його.
Якщо ми дійсно хочемо змінити їхню думку, маємо спробувати дещо інше.
Боюся, уже запізно для цього, Ваша Високосте.
І я владнав цю проблему.
Стіґу!
-Приєднуйся. -Так, поїж чогось.
Я вип'ю вина.
-Уже воював? -Ні.
Ти така красуня, Грефно. Іди сюди.
Я така рада за тебе.
-Дякую, Фрейдіс. -Мамо.
Знаєш, яка найпотужніша зброя в світі?
Хіба не наш новий меч?
Наш розум.
Бачу, ви вже почали навчання мого сина.
Він розумний хлопець.
Але не згадує свого батька.
Він не знав його.
-Він помер? -Ні…
Я не чула про це.
Коли ми розсталися, він не знав, що я вагітна.
Він гарний чоловік.
Будьмо!
Тут геть не так, як я очікував.
Так гамірно й весело.
Ви обрали гарний час для приїзду.
Тобто… тут так не щодня?
Ми маємо свої клопоти.
Я бачив це там, у лісі.
Ми — останній оплот старовірів.
Усіма землями на північ і південь звідси правлять християни.
І їхній Бог наказує їм знищити нас і нашу віру.
Тому ми маємо пильнувати від нападів.
Згоден, ви оточені.
Але сюди доволі важко дістатися, Фрейдіс.
Раніше це їх не зупиняло.
Тому треба бути напоготові.
Це мені?
Дуже тобі дякую.
Ніколи не бачив лідера, якого так люблять люди.
Я не вважаю себе дуже типовим лідером.
Ви точно нетипові, Фрейдіс.
Це був довгий, чудовий день.
Вам час до ліжка.
І ти можеш приєднатися.
Ти ніколи не вмів чекати, так?
Терпіння. Чекати недовго.
Їхній тунель досяг наших стін, Ваша Високосте.
Ми визначили, що він менше, ніж за два кроки від нас.
Варяги імператора…
Так, Ваша Високосте. Його… варта.
Чому вони вирішили нападати на нас у найвищій точці?
Може, щоб застати нас зненацька.
Але наш контртунель завершено,
і ми покажемо їм усю дурість їхнього рішення.
Друзі варяги!
Хіба ж не завжди я приносив вам перемогу?
Так!
Хіба я підводив вас колись?
-Ні! -Ніколи!
-Іди! Доки не запалили. -Поквапся, Кeйсане!
Тоді ви маєте довіритись мені.
Ви маєте піти за мною туди, куди ваші очі забороняють.
Ви маєте вірити.
І якщо повірите, я обіцяю вам нечувану раніше славу!
Де Кейсан?
Він запечатував тунель.
Іди.
Кейсане!
Кейсане! Агов!
Я ж казав, що сарацини завалять їхній тунель.
Уперед!
Варяги — відмінні охоронці, імператоре.
Але вони не…
Слухай.
Куди вони біжать?
Ну, чого ви чекаєте?
Ідіть за вашими людьми! Ідіть за варягами!
Агов!
Генерале!
Ваша Високосте, ви маєте повернутися до замку, де будете в безпеці.
Уперед!
Замок! Так!
Переклад субтитрів: Віталій Данмер