KYSTEN AV POMMERN
Redningen deres av broren min og hedningene fra stranden var imponerende.
Hvor lenge ble Harald hos dere før han dro til Novgorod?
Han dro ikke til Jomsborg.
Han og Leif Eriksson skilte lag med Frøydis kort tid etter kampen mot deg.
Men du førte Frøydis til Jomsborg.
Hårek gjorde henne til vår gudija,
helt til makten hennes truet ham og han drepte henne…
…og beholdt barnet.
Barn? Av Harald?
En sønn.
Hårek vil oppdra ham som Jomsborgs neste hersker.
Jeg kjente faren din.
Han het Torvil Magnusson.
Torvil "den høye".
Før jeg omvendte meg til Kristus, plyndret vi sammen i øst.
Han var en mektig vikingkriger.
Jeg tror deg ikke.
Din mors navn er Gudrid.
Hun var, og er sikkert fortsatt, en vakker kvinne.
Hun dro på de plyndringstoktene med ham, gravid med deg.
Jeg kjente også Hårek.
Han er intet mer enn en pirat, og derfor jager jeg ham.
-Jeg trodde du bare jaget hedninger. -Ja, før.
Men nå må jeg sikre handel.
Det er vikingverdenens fremtid.
Og pirater som Hårek, som plyndrer andre vikinger,
er min fiende.
Jeg har ingen konflikt med Jomsborg.
Bare lederen dens.
Jeg har vanskelig for å tro at han ville la en kriger som deg bli forvist.
Jeg hadde drept deg.
Han prøvde, men de eldre overstyrte ham.
En inngripen av gudene.
Hvorfor skulle en kristen si det?
Med alderen, Jørund,
ser jeg flere likheter enn ulikheter mellom våre religioner.
Jeg ber til min Gud om å finne Hårek og ødelegge ham.
Dine guder ville åpenbart at du skulle overleve.
Våre guder brakte oss sammen av en grunn,
så du kunne føre oss til Jomsborg
for å avsette Hårek
og kreve din rettmessige plass
som lederen av en ny Jomsborg.
En guddommelig inngripen.
Kaysan.
Hvordan går det?
Bra.
Du er en elendig løgner.
Jeg gjorde en avlesning i morges.
Vi burde være nær munningen av Dnieper.
Bare to dager fra Konstantinopel.
Du er snart hjemme.
Klarer hun seg?
Hun må hvile.
Og vi vil snart trenge en mast.
Olav.
Ild!
De fant oss.
Hvordan vet de rekkevidden til katapultene våre?
Jørund.
Han ville ikke vendt seg mot sitt eget folk.
Han vet ikke at Hårek er død,
eller at jeg lever.
Og han kjenner ikke Olav.
Vi må dra ut og utfordre ham!
Vi burde holde dem unna til de drar!
Vi gjør ingen av delene!
Nå vet han hvor vi er.
Om vi angriper ham til sjøs
eller presser ham unna, drar han til Kattegat
etter flere menn og skip til et nytt angrep.
Så hva er planen?
Vi er den siste høyborgen for gamletroen.
Mange av oss er her på grunn av ham.
Han har tatt fra oss hjem og familier.
Og nå jager han dem som alltid har vært her!
Jeg kjenner ham.
Han er drevet av sin Gud til å utføre dette oppdraget.
Og om vi skal overleve,
må vi minne ham på at jobben ikke er gjort.
-Du har rett. -Ja.
Jomsborg er en naturlig festning.
Inngangen er usynlig fra sjøen
og tvinger en angripende flåte
til å seile inn én og én,
som lette bytter for katapulten på klippene.
Så et angrep bakfra, over land?
Det er mulig,
men Hårek ville sett manøveren og avskåret dere fra skipene deres.
Så hvor er svakheten?
Inngangsdøra.
Kan dere uskadeliggjøre hovedkatapulten,
er den forsvarsløs.
Hva foreslår du?
Jeg foreslår et oppdrag for Jomsborgs fremtidige leder.
Før dem opp!
De kommer på østsiden.
Vi vil snakke med Hårek.
-Hvor er han? -Hårek er død.
Drept av hans eget folk.
Hvem er lederen deres da?
Jeg.
Vi er her for å snakke.
-Ikke slåss. -Du lever.
Åpenbart.
Vi har sluppet deg inn, Olav. Hva vil du her?
Jeg vil ha Haralds sønn.
Du mener min sønn.
Harald er kristen.
Jeg tåler ikke tanken på at hans barn oppdras i en hedensk verden.
Jeg tror du er mer bekymret for at han én dag
vil utfordre din sønn for Norges trone.
Om du vil ha mitt barn, Olav, må du drepe meg for ham.
Forræder!
Mor.
Ikke kall meg det! Du har brakt skam over meg!
Nei.
Mor!
Jeg visste det ikke.
Jeg kom for å drepe Hårek. Jeg hadde aldri sveket Jomsborg.
Ikke gjør det nå.
En melding fra Frøydis.
Havnen.
Gå vekk! Du er ikke min sønn!
Min dronning.
Jeg holder min bønn før ekteskapet.
Har du tid til det?
Du har jo et bryllup i dag.
Prinsesse Gyda vil ikke erstatte det du stjal fra meg.
Men Gud har gitt meg styrken til å tilgi deg.
Min far fortalte meg en gang at i krig
er ikke din fiendes styrker,
deres utstyr eller deres mot det viktige.
Alt som kreves for å vinne,
er å vite din fiendes dypeste ønske.
Og det hevder du å vite?
Aelfwynn kunne aldri ha gitt deg et kongelig barn,
men Gyda kan.
Og du ville ikke vunnet hennes hånd
uten å tape noe uerstattelig… gjennom meg.
Nok en gang har du feilbedømt meg.
Men det vil ikke Gud,
og Han vil dømme deg til helvete.
Jeg ser frem til å møtes der, min dronning.
I bryllupet, mener jeg.
Hva er dette stedet?
Den pontiske Olbia.
Det var et hellig sted for de gamle grekerne.
De bygget et stort tempel her.
I århundrer stoppet reisende her for å vise respekt,
spesielt dem på vei til et nytt liv.
Som alle oss.
Er dette alt vi har?
Bortsett fra lagrene ved katapultene.
Hent alt. Jeg vil ha det hit.
Alt sammen.
Ga du ham den?
Ja.
Jeg er her fordi jeg så dette designet på Jørunds arm.
Jeg hadde bare sett det én gang før, tegnet i sanden av Seeren.
Han ba meg stole på det.
Jeg forstår ikke lenger nornene
eller stoler på skjebnen.
Vikinger styrer ikke skjebnen.
Men vi kan styre hvordan vi møter den.
Stol på din sønn.
Vi burde angripe over land.
Med Hårek død er det den tryggeste strategien.
Jørund, hva er din mening?
Dere bør dra.
Hente flere menn og skip.
Dere kan veien tilbake.
Angrip når dere er sterkere.
Det er latterlig.
Du så at hovedskipet deres blir reparert.
Og de andre skipene er ute på tokt.
Jeg så det hun ville vi skulle se.
Hun kan ha skjult skipene.
Dere forstår ikke.
Hun har lagt en felle for dere.
Hun utfordrer dere til å angripe Jomsborg,
og om dere gjør det, vil dere dø.
Tror du det?
Ja.
Jeg tror du ikke vil at vi skal angripe.
Det er forståelig at du angrer på valget ditt.
Angrer?
Jeg prøvde å hjelpe Frøydis, og dette var prisen.
Hjalp noen i Jomsborg meg?
Nei.
Du ba om min mening.
Jeg ga deg den.
Jeg drar ikke.
Gud brakte meg hit av en grunn, og jeg viker ikke fra min skjebne.
Da må du ødelegge katapulten.
Og vi begynte å løpe så fort vi kunne…
Men jeg så ikke ballen og…
Jeg gikk rett på trynet!
Jeg elsker deg.
Jeg er lei for det.
Tiden er inne for meg.
Jeg savner deg alt.
Mariam…
Jeg skal gi Orlaith kjærlighetsbudskapet ditt.
Takk.
Du har en vanskelig vei foran deg.
Vær så snill, hjelp meg.
Jeg kan ikke gi deg råd.
Men hjertet ditt vil det.
Ta vare på ham for meg.
Det vet du jeg vil.
Amen.
Takk.
Gratulerer.
En gift kvinne nå.
Takk, min dronning.
Jeg har noe til deg.
Godwin, gratulerer.
Dronning Emma, den er nydelig.
Den har en spesiell betydning for meg.
Jeg vil du alltid skal bruke den.
-Velsigne deg. -Takk.
Du er nå familie.
Jeg forventer store ting av dine barn.
-Jeg skal prøve mitt beste, Deres Høyhet. -Det vet jeg du vil.
For de vil være halvt vikinger.
Jeg håper du har klart
å legge mistankene dine om Godwin bak deg.
Det har jeg.
Bra.
Vær lykkelig for meg.
Dette er et vakkert sted å dø.
Jeg lovet å ta deg med hjem,
men jeg kunne ikke.
Du har storartede steder igjen å dra til, Leif Eriksson,
og mye igjen å lære.
Så jeg har én siste ting
å dele med deg.
Når du kommer til Konstantinopel,
finn Løvens port.
Overfor den, ved Belisarius-tårnet…
…er mitt lille hus.
Det er ditt.
Det er mye der som vil hjelpe deg på reisen din.
Bruk det du lærer der fornuftig.
Nå, fortell meg igjen
om hvalenes sanger
mens de svømmer på bunnen av verden.
Og så, plutselig…
…eksploderer han ut av mørket…
…med en munn stor nok til å svelge et skip…
…og plutselig
kommer han inn i vår verden et øyeblikk…
…og tar det hele inn…
…før han forsvinner igjen…
…ned i dypet.
Jeg så at dronningen ga deg en presang i kveld.
Ja, en gave hun sa ville behage deg.
Bare du kan gjøre meg lykkelig.
Jeg håper det.
Glemte du at du giftet deg med en viking?
Jeg ektet en vakker kvinne.
Hva er det?
Er det dronningens gave?
Ja.
Er den ikke vakker?
Hun sa at hver gang du så den,
ville den minne deg om fortiden
og de du elsket og mistet.
Hun sa hun tok den fra en bjørn.
Men jeg tror ikke den delen er sann.
Ta den av.
Jeg kan ikke.
Hun fikk meg til å love å alltid bære den.
Er ikke det likt henne?
Jo.
Det er helt likt henne.
Fra jord
har du kommet.
Og til jord skal du bli.
Og fra den
skal du komme tilbake.
Vanskelig å tro at vi nesten er i Konstantinopel.
Jeg har ikke hastverk.
Kjenner følelsen.
Jeg la ut på denne reisen for å kjøpe en hær
og dra til Norge som konge.
Nå
er jeg fjernere fra målet enn da jeg begynte.
Men kanskje du er nærmere noe større.
Du hjalp meg å levere min fars skatt.
Og keiseren verdsetter den så høyt
at han vil belønne deg storslagent.
Så hvorfor gleder du deg ikke til å levere den?
Og bli kvitt ansvaret?
Fordi jeg ikke er sikker på hva som vil skje etterpå.
Du vil være fri.
Fri til å velge.
Allfader og valkyrjer,
gi meg deres gunst
og gi meg seier.
Vår far i himmelen! La navnet ditt helliges.
La ditt rike komme og din vilje skje
i himmelen slik som på jorden.
Allfader og valkyrjer,
gi meg deres gunst
og gi meg seier.
Led oss ikke inn i fristelse,
men frels oss fra det onde.
Amen.
Uansett hva som skjer med meg,
kan du ikke la Olav ta ham, forstår du?
Og om jeg er død og noen spør deg om barnet mitt,
fortell dem at han er sønn av Harald Sigurdsson,
barnebarn av Erik Raude
og nevø av Leif Eriksson.
Og moren hans er Frøydis.
Troens vokter.
Denne veien.
Husk signalet.
Nå.
Fordømte hedning! Sviker!
Jørund!
Gi signal til båtene.
-Hvorfor? -Gjør det.
Gå.
Der. De har tatt katapulten.
Ro.
Årer! Ro!
Fortell min mor at…
…jeg ikke er en forræder.
Gjør dere klare!
Hvor er folkene hennes?
Hvem venter hun på?
Meg.
Jeg har kommet etter ham, Frøydis.
Er det slik du kjemper én mot én,
med hele flåten din?
Jeg ville at mennene mine skulle se kampen godt.
Det er ikke hver dag de får se den store Olav Haraldsson
slått av en kvinne.
Er det Knuts sønn?
Ja, Norges konge, Svein.
Norges konge.
Kom hit hvor du kan se bedre.
Hva står det på sverdet ditt?
Det står "Troens vokter".
Min skjebne er å beskytte dem som tilber de gamle gudene.
Og min skjebne er å bli kvitt de gamle mytene.
Jeg burde ha drept deg i storsalen
da du myrdet Gunnar.
Jeg ga deg en sjanse.
-Men du tok den ikke. -Jeg er her nå, Frøydis.
Men før jeg dreper deg,
skal jeg gi deg en siste sjanse
til å døpes i Kristi navn
og få evig liv.
Tilgivelse.
Evig liv.
Er alle disse mennene døpt?
Det er de.
Hver eneste en.
Bra.
Da føles dette bedre.
Dra!
Svein!
Frøydis!
Bort! Hold deg unna!
Nå er det din tur, Olav.
Du tror kanskje du har drept meg, Frøydis,
men det er motsatt.
Jeg blir nå en martyr
som vil huskes
lenge etter at du er glemt.
Men hvem kan fortelle din historie?
Nei! Vær så snill.
Spar meg, vær så snill.
Reis deg, konge av Norge.
Hvem av dere er Harald Sigurdsson av Norge?
Jeg er Harald.
Keiser Romanos
har reist fra Konstantinopel for å møte deg.
Vi hørte at et mektig vikingkompani
hadde kommet seg forbi petsjenegerne med en gruppe kvinner.
De er ikke rykter.
Khanen er død.
Det er en bedrift
få kunne tenkt seg og langt færre utføre.
Kom Deres Høyhet helt hit bare for å takke oss?
Nei, jeg ville se
om du har med skatten fra Vitomir av Tsjude.
Vitomir overlevde ikke reisen,
men hans datter gjorde det.
Jeg tror hun har det du ønsker.
Ja, jeg vet det.
Vi har verifisert dens autentisitet.
Du er like vakker som din far sa.
Velkommen til ditt nye liv.
Nye liv?
Visste du ikke hva du leverte?
Jeg trodde det var medaljongen.
Nei.
Det var min brud.
Konstantinopels nye keiserinne.
Alle sammen,
en heltevelkomst venter dere i Konstantinopel,
og belønning for deres mot.
Og du, Harald Sigurdsson,
jeg skylder deg.
Be om hva som helst, og du skal få det.
-Hva som helst? -Hva som helst.
Jeg skal finne en pris.
Bra.
Jeg kunne ha nytte av en mann med dine egenskaper.
-Gi dem hva de vil. -Ja.
Du kunne ha sagt det.
Og hva hadde du da rådet meg til å gjøre?
Ikke identifisere deg.
Da hadde vi begge kommet tomhendte til Konstantinopel.
Nå står keiseren i gjeld til deg.
Og du er hans keiserinne, uoppnåelig.
Ingenting er uoppnåelig for deg.
Hvem er dette?
Svein!
Hvor er Olav?
Hvordan kom du hit?
Du må være Frøydis.
Jeg har returnert sønnen din uten å måtte.
Jeg takker deg.
Hva ber du om for denne velgjerningen?
Fred.
Du har mitt ord.
Mor til mor.
Det er min rett å ta hevn.
Jeg tror henne!
-Vi avgjør det i kamp. -Mot meg?
Hundrevis? Mer som tusenvis.
Korset som bærer sverdet, var aldri deg.
Om vi dør, dør gudene våre også.
Uten grønlenderne hadde London bro fortsatt stått,
men ikke vi.
Du er Frøydis, ikke sant?
Troens vokter?
Ja.
Det er jeg.
Se.
Tekst: Fredrik Lingaas