POMMERNS KYST
Din redning af min bror og hedningene fra stranden var imponerende.
Hvor længe var Harald hos dig, før han rejste til Novgorod?
Han tog aldrig til Jomsborg.
Han og Leif Eriksen tog afsked med Frejdis efter slaget med dig.
Men du tog Frejdis til Jomsborg.
Harekr indsatte hende som gydje,
indtil han blev truet af hendes magt og slog hende ihjel…
…og beholdt hendes barn.
Barn? Haralds?
En søn.
Harekr vil gøre ham til Jomsborgs næste hersker.
Jeg kendte din far.
Han hed Torvil Magnusson.
Torvil den Høje.
Før jeg konverterede til kristendommen, plyndrede vi sammen østpå.
Han var en stor vikingekriger.
Jeg tror ikke på dig.
Din mor hedder Gudrid.
Hun var, og er nok stadig, en smuk kvinde.
Hun rejste med ham på plyndringerne, mens hun bar dig.
Jeg kendte også Harekr.
Han er ikke andet end en pirat, hvilket er grunden til, jeg jagter ham.
-Jeg troede, du jagtede hedninge. -Det gjorde jeg.
Nu er jeg handelsmand.
Det er vikingernes fremtid.
Og pirater som Harekr, der udnytter andre vikinger,
er min fjende.
Jeg har ingen problemer med Jomsborg.
Kun dens leder.
Det er svært at tro, at han ville forvise en kriger som dig.
Jeg havde fået dig dræbt.
Han prøvede, men byens ældre tilsidesatte ham.
En guddommelig indgriben.
Hvorfor siger en kristen det?
Som jeg er blevet ældre,
ser jeg flere fællestræk end forskelle mellem vores trosretninger.
Jeg beder til min gud for at finde Harekr og tilintetgøre ham.
Dine guder ønskede, at du skulle overleve.
Vores guder har bragt os sammen af en grund,
så du kunne føre os til Jomsborg
for at vælte Harekr,
så du kan tage din retmæssige plads
som det nye Jomsborgs leder.
En guddommelig indgriben.
Kaysan.
Hvordan går det?
Fint.
Du er en dårlig løgner.
Jeg læste stjernerne i morges.
Vi nærmer os Dneprs udmunding.
Kun to dage fra Konstantinopel.
Du er snart hjemme.
Hvordan går det?
Hun behøver hvile.
Og vi får snart brug for en mast.
Olav.
Fyr!
Hvordan fandt de os?
Hvordan forbliver de uden for rækkevidde?
Jorundr.
Han ville ikke vende sig mod sit eget folk.
Han ved ikke, at Harekr er død,
eller at jeg lever.
Og han kender ikke Olav.
Vi skal ud og udfordre ham.
Vi holder dem hen, til de vender om!
Vi gør ingen af delene!
Han ved, hvor vi er.
Angriber vi ham på vand
eller holder ham hen, tager han til Kattegat
og vender tilbage med flere mænd og skibe.
Hvad er vores plan så?
Vi er den gamle tros sidste bastion.
Mange af os er her på grund af ham.
Han har berøvet os vores hjem og familier.
Nu jagter han dem, der altid har været her.
Jeg kender ham.
Hans gud driver ham til at fuldføre denne mission.
Men skal vi overleve,
må vi minde ham om, at der er arbejde forude.
-Du har ret. -Ja.
Jomsborg er en naturlig fæstning.
Indgangen er usynlig fra havet,
og det tvinger en angribende flåde
til at sejle i én række,
som gør dem til lette mål for vagtposten på klippen.
Et angreb bagfra over land?
Det er muligt,
men Harekr vil se dine træk og afskære dig fra skibene.
Hvor er dens svaghed?
Fordøren.
Kan du svække vagtposten,
er der intet forsvar.
Hvad foreslår du?
Jeg foreslår en mission for Jomsborgs fremtidige leder.
Tag dem op!
Vi vil tale med Harekr.
-Hvor er han? -Harekr er død.
Dræbt af sit folk.
Hvem bestemmer så?
Mig.
Vi er kommet for at tale.
-Ikke kæmpe. -Du er i live.
Tydeligvis.
Vi har givet dig adgang. Fortæl os dit formål.
Jeg vil have Haralds søn.
Du mener min søn.
Harald er kristen.
Jeg kan ikke udstå tanken om, at hans barn opdrages som hedning.
Jeg tror, at du er mere bekymret for,
at vores søn vil udfordre din for Norges trone.
Vil du have mit barn, må du slå mig ihjel for ham.
Forræder!
Mor.
Kald mig ikke det. Du har bragt skam og vanære over mig!
Nej.
Mor!
Jeg vidste det ikke.
Jeg kom for at dræbe Harekr. Jeg ville aldrig forråde Jomsborg.
Gør det ikke nu.
En besked fra Frejdis.
Havnen.
Forsvind! Du er ikke min søn!
Min dronning.
Jeg foretager min førægteskabelige anger.
Har De tid til det?
Skulle De ikke til bryllup?
Prinsesse Gytha kan ikke erstatte det, De stjal fra mig.
Men Gud gav mig styrke til at tilgive Dem.
Min far sagde engang, at i krig
betyder størrelsen på ens fjendes hær,
hans våbens styrke eller hans mænds mod intet.
Alt, en sejr kræver,
er at kende sin fjendes dybeste ønske.
Kender De det?
Aelfwynn kunne aldrig have givet Dem et barn med kongeligt blod,
men Gytha kan.
Og De havde ikke fået hendes hånd,
medmindre De blev tvunget til at miste noget uvurderligt til mig.
Endnu en gang har De fejlvurderet mig.
Det gør Gud ikke,
og han vil finde Dem værdig til helvede.
Jeg glæder mig til at møde Dem der.
Altså til brylluppet.
Hvad er det for et sted?
Pontic Olbia.
Det var et helligt sted for de gamle grækere.
De byggede et stort tempel her.
Rejsende gjorde holdt her i århundreder for at vise respekt.
Især dem, der rejste mod et nyt liv.
Ligesom os.
Er det alt, vi har?
Bortset fra lagrene ved vagtposterne.
Hent det hele. Det skal hertil.
Det hele.
Gav du ham det?
Ja.
Jeg er her, fordi jeg så det mønster på Jorundrs arm.
Jeg har kun set det én gang før i sandet ved seeren.
Han bad mig stole på det.
Jeg forstår ikke længere skæbnen,
eller tror på den.
Vikinger styrer ikke deres skæbne.
Men vi kan kontrollere, hvordan vi møder den.
Stol på din søn.
Vi bør angribe til lands.
Harekr er død. Det er den sikreste strategi.
Jorundr, din mening?
I bør rejse.
Hent flere mænd og skibe.
Du kender vejen tilbage.
Angrib, når I er stærkere.
Det er latterligt.
Du så deres hovedskib blive repareret.
Resten af deres både er på plyndringer.
Jeg så, hvad hun ville have os til at se.
Hun kan have skjult de andre både.
Du forstår det ikke.
Det hele er en fælde, hun har sat.
Hun udfordrer dig til at angribe Jomsborg,
og gør du, bliver det din grav.
Tror du det?
Ja.
Det er vist dig, der ikke ønsker, vi angriber.
Det er forståeligt, at du føler skyld.
Skyld?
Jeg forsøgte at hjælpe Frejdis, og det her var prisen.
Hjalp nogen i Jomsborg mig?
Nej.
Du bad om min mening.
Du fik den.
Jeg rejser ikke.
Gud fik mig hertil af en grund, og jeg vender ikke min skæbne ryggen.
Så skal du smadre den vagtpost.
Vi begynder at løbe så hurtigt, vi kan…
Jeg så ikke bolden, og…
Jeg falder lige på ansigtet!
Jeg elsker dig.
Undskyld.
Min tid er endelig kommet.
Du er allerede savnet.
Mariam…
Jeg giver dit kærlighedsbudskab til Orlaith.
Tak.
Du har en svær vej foran dig.
Hjælp mig.
Jeg kan ikke rådgive dig.
Det vil dit hjerte gøre.
Pas på ham for mig.
Det ved du, jeg gør.
Amen.
Tak.
Tillykke.
En gift kvinde nu.
Tak, min dronning.
Jeg har noget til dig.
Tillykke.
Dronning Emma, den er smuk.
Den har en særlig betydning.
Jeg håber, du altid vil bære den.
-Gud velsigne dig. -Tak.
Du er nu en del af min familie.
Jeg har høje forventninger til dine børn.
-Jeg skal gøre mit bedste, Deres Højhed. -Det ved jeg.
For de bliver halvt vikinger.
Jeg håber, du kan
lægge din mistro til Godwin bag dig.
Det har jeg.
Godt.
Vær glad på mine vegne.
Det er et smukt sted at dø.
Jeg lovede at tage dig hjem,
men kunne ikke.
Du har stadig store steder at besøge
og stadig meget at lære.
Så jeg har endnu en ting
at dele med dig.
Når du kommer til Konstantinopel,
find Løveporten.
På den anden side af den bag Belisarius' tårn…
…ligger mit lille hus.
Det er dit.
Der er meget indenfor, som vil hjælpe dig på din rejse.
Brug det, du lærer der, klogt.
Fortæl mig igen
om hvalens sang,
der svømmer til verdens bund.
Og så med ét…
…eksploderer fra mørket…
Munden er stor nok til at sluge et helt skib.
Og pludselig…
…kommer den ind i vores verden i et øjeblik…
Den tager alt med,
før den forsvinder igen…
…ned i dybet.
Dronningen gav dig en gave i aften.
En gave, hun sagde, ville behage dig.
Kun du kan tilfredsstille mig.
Det håber jeg.
Glemte du, du havde ægtet en viking?
Jeg ægtede en smuk kvinde.
Hvad er der?
Er det dronningens gave?
Ja.
Er den ikke smuk?
Hun sagde, at hver gang du kiggede på den,
ville den minde dig om din fortid
og dem, du elskede og mistede.
Hun sagde, hun tog den fra en bjørn.
Selvom jeg ikke tror, det er sandt.
Tag den af.
Det kan jeg ikke.
Jeg lovede altid at gå med den.
Ligner det ikke dronning Emma?
Jo.
Det ligner hende.
Fra denne jord
skabte vi dig.
Og til den skal du vende tilbage.
Og fra den
skal vi frembringe dig igen.
Tænk, at vi næsten er i Konstantinopel.
Jeg har ikke travlt.
Jeg kender følelsen.
Jeg tog ud på denne rejse for at købe en hær
og vende tilbage som konge.
Nu
føler jeg mig længere væk fra det mål, end da jeg begyndte.
Men måske er du tættere på noget endnu større.
Du hjalp med at levere min fars skat.
Det er så værdsat af kejseren,
at han vil belønne dig stort.
Hvorfor har du ikke travlt med at levere den?
Og blive fri for dit ansvar?
Fordi jeg ikke er sikker på, hvad der sker bagefter.
Det betyder, du er fri.
Fri til at vælge.
Du store Alfader og valkyrier,
se barmhjertigt på mig
og giv mig sejr.
Fadervor, du som er i himlene. Helliget blive dit navn,
komme dit rige, ske din vilje
som i himlen således også på jorden.
Alfader og valkyrier,
se barmhjertigt på mig
og giv mig sejr.
Led os ikke ind i fristelse,
men fri os fra det onde.
Amen.
Uanset hvad der sker med mig,
lader du ikke Olav tage ham, forstår du?
Hvis jeg dør, og andre spørger dig om mit barn,
så siger du, at han er søn af Harald Sigurdsson,
barnebarn af Erik den Røde
og nevø til Leif Eriksen.
Og hans mor er Frejdis.
Troens Vogter.
Denne vej.
Husk signalet.
Nu.
Hedenske udskud! Forræder!
Jorundr!
Giv bådene signal.
-Hvorfor? -Gør det.
Afsted.
Der. De har taget vagtposten.
Ro.
Årer! Ro!
Fortæl min mor…
…jeg ikke er forræder.
Vær klar!
Hvor er hendes folk?
Hvem venter hun på?
Mig.
Jeg er kommet efter ham, Frejdis.
Er det sådan, du kæmper én mod én
med hele din flåde?
Mine mænd skulle bare have gode pladser til kampen.
Det er ikke hver dag, man ser den store Olav Haraldsson
blive slået af en kvinde.
Er det Knuds søn?
Ja, kongen af Norge, Svein.
Kongen af Norge.
Kom herop, hvor du kan se bedre.
Hvad står der på dit sværd?
Der står "Troens Vogter."
Det er min skæbne at beskytte dem, der tilbeder de gamle guder.
Og det er min skæbne at udrydde de gamle myter.
Jeg skulle have gjort det af med dig,
da du myrdede Gunnar.
Jeg gav dig chancen.
-Men du tog den ikke. -Jeg er her nu.
Men før jeg dræber dig,
giver jeg dig en sidste chance
til at modtage Kristi hellige dåb
og løftet om evigt liv.
Frelse.
Evigt liv.
Er alle disse mænd døbt?
Ja.
Hver og en.
Godt.
Så er det her ikke så slemt.
Afsted!
Svein!
Frejdis!
Bliv væk!
Nu er det din tur, Olav.
Du tror måske, du har dræbt mig,
men du har gjort det modsatte.
Du gjorde mig til martyr,
hvis navn bliver husket,
længe efter du er blevet glemt.
Hvem skal fortælle din historie?
Nej! Jeg beder dig.
Skån mig.
Rejs dig, konge af Norge.
Hvem af jer er Harald Sigurdsson af Norge?
Jeg er Harald.
Kejser Romanos
er rejst fra Konstantinopel for at møde Dem.
Vi har hørt rygter om mægtige vikinger,
der kom forbi petjenegierne med en gruppe kvinder.
Det er ikke rygter.
Khanen er død.
Det er en bedrift,
som få kan forestille sig, og som færre kan hævde.
Er Deres Højhed kommet den lange vej for at takke os?
Nej, jeg kom for at se,
om De har medbragt skatten fra Vitomir af Chud.
Vitomir overlevede ikke rejsen,
men hans datter gjorde.
Hun har genstanden, De ønsker.
Ja, det ved jeg.
Vi har allerede bekræftet ægtheden.
Du er lige så smuk, som din far beskrev.
Velkommen til dit nye liv.
Nye liv?
Ved du ikke, hvad du leverede?
Jeg troede, det var en medaljon.
Nej.
Det var min brud.
Konstantinopels nye kejserinde.
Alle sammen,
der venter jer en heltemodtagelse i Konstantinopel
og en belønning for jeres tapperhed.
Og Dem, Harald Sigurdsson,
jeg står i gæld til Dem.
Hvad end De ønsker, giver jeg Dem.
-Hvad som helst? -Hvad som helst.
Jeg finder en pris.
Godt.
En mand med Deres færdigheder vil være til stor hjælp.
-Giv dem, hvad de ønsker. -Javel.
Det kunne du have fortalt.
Havde du vidst det, hvad havde du så tilrådet mig?
Ikke at afsløre dig selv.
Så var vi begge nået tomhændede til Konstantinopel.
Nu skylder kejseren dig en tjeneste.
Og du er hans kejserinde, uden for min rækkevidde.
Intet er uden for din rækkevidde.
Hvem er det?
Svein!
Hvor er Olav?
Hvordan kom du hertil?
Du må være Frejdis.
Jeg kom med din søn, selvom jeg ikke behøvede.
Tak.
Hvad ønsker du for denne venlige handling?
Fred.
Du har mit ord.
Mor til mor.
Jeg har ret til at søge hævn.
Jeg tror hende!
-En tvekamp. -Med mig?
Hundredvis? Nærmere tusindvis.
Korset, der bærer sværdet, var aldrig dig.
Dør vi, dør vores guder.
Uden grønlænderne ville London Bridge stadig stå,
men det ville vi ikke.
Du er Frejdis, ikke sandt?
Troens Vogter?
Jo.
Det er jeg.
Se.
Tekster af: Anders Søgaard