‫- זוהי יצירה בדיונית -‬
‫- כל דמיון לאירועים אמיתיים‬ ‫הוא מקרי לחלוטין -‬
‫תראו מי סוף-סוף טרחה להגיע.‬ ‫-הקדמתי בחמש דקות.‬
‫בבית הזה לא מתנהלים לפי זמן של צבעוניים.‬ ‫איחרת בעשר דקות.‬
‫אם לא תיתן לי להיכנס...‬ ‫-לא הייתי עושה את זה במקומך.‬
‫היא בקריז.‬
‫למה?‬
‫היא מונתה להכין מקרוני וגבינה‬ ‫לאיחוד המשפחתי.‬
‫נייר הכסף הזה לא הדוק, ניגה!‬
‫זה לא הולך טוב.‬ ‫-בוא תעזור לי לנקות את החרא הזה.‬
‫זה נשמע כמו אסון. מיס אניטה לא יודעת לבשל.‬
‫זה אפייה. דז'ה כאן.‬
‫היי, מיס אניטה.‬
‫איחרת!‬
‫אמרתי לך.‬ ‫-אמרתי לך שהיא לא אוהבת אותי.‬
‫טוב, גם אם זה נכון, מה שיכול להיות,‬
‫אני לא אתמודד עם החרא הזה לבד.‬ ‫אז תעשי מאמץ.‬
‫מה קורה, אמא?‬
‫- האיחוד המשפחתי ה-25 -‬
‫אתם מדברים עליי?‬
‫לא.‬
‫את נראית יפה.‬
‫עשית משהו שונה בשיער?‬
‫מה אמרת לבחורה הזאת?‬
‫שאת נראית יפה ושעשית משהו בשיער שלך.‬
‫כן, בטח. תתחיל להכניס דברים למכונית.‬
‫ואת, תלבשי את זה.‬
‫אני לא צריכה.‬
‫את צריכה לתקן את דרכייך.‬
‫היא צודקת.‬
‫בגללך.‬
‫היי, משפחה! אני כל כך שמחה שיכולתם להגיע.‬
‫מה שלומך, אניטה?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫תראו אותך. גדלת להיות גבר צעיר ויפה תואר!‬
‫אנחנו כל כך גאים בך.‬
‫תמיד ידעתי שאלוהים בחר בך למסור את דבריו.‬
‫אני לא בטוח.‬ ‫-אני כן.‬
‫מאז שהיית תינוק,‬ ‫אמרתי לאמא שלך שנמשחת למשיח.‬
‫אני בהחלט אמרתי! תודה, ישו!‬
‫בוא ותן לי חיבוק!‬
‫תודה.‬
‫ומי הגברת הצעירה והיפה הזאת?‬
‫היי, אני דז'ה.‬
‫בקרוב יהיו לך נכדים, מותק.‬
‫שיט. לא נכון.‬
‫רק רגע.‬
‫למה כולם לובשים חולצות צהובות?‬
‫שינינו את הצבע.‬ ‫פולט כתבה את זה בטקסט הקבוצתי.‬
‫איזה טקסט קבוצתי מחורבן?‬
‫תני לי לקחת את המגש, מותק.‬ ‫-אל תיתני לאישה הזאת את המגש שלי.‬
‫בסדר, אני פשוט אתן לכם להתארגן.‬
‫ביי, גלאדיס.‬ ‫-אוקיי, ביי.‬
‫תיפח רוחי. זה בולשיט. זין על פולט הזאת.‬
‫הכלבה הזאת נוטרת לי טינה מאז 88'.‬ ‫-מה קרה ב-88'?‬
‫היא הכירה לי את החבר שלה.‬ ‫-דוד בן?‬
‫לא, אבא שלך. אבל תשכח מהאנשים האלה.‬
‫רק תדאג להרחיק את דז'ה מהדוד ג'יימס.‬ ‫אתה יודע שהיא לבנה.‬
‫אני לא לבנה, מיס אניטה.‬ ‫-על מי את חושבת שאת עובדת?‬
‫בואו נגמור עם השטות הזאת.‬
‫ודז'ה, תיזהרי עם המגש שלי!‬ ‫אם תפילי אותו, אני אפיל אותך.‬
‫היא עושה הרבה רעש בגלל איזו תוספת.‬
‫תביני, זו הטעות שלך.‬
‫מקרוני וגבינה זה לא תוספת באיחוד המשפחתי.‬ ‫זה מעדן.‬
‫וכדאי שתתייחסי לזה ככה.‬ ‫אם תגידי את זה שוב, היא תכסח אותך.‬
‫נשבעת באלוהים,‬ ‫כדאי שתיתן לי מתנה פצצה לחג המולד.‬
‫חג המולד בוטל.‬ ‫-אחי! עבר המון זמן, ניגה!‬
‫זה אני!‬
‫אתה. כן, בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫מה שלומך, גבר?‬
‫אני בסדר, גבר. שיט. מה נשמע?‬
‫לא טוב. הבחורה שלי חיטטה לי בטלפון.‬
‫עכשיו היא כועסת עליי והכול.‬
‫בהצלחה עם זה.‬ ‫-רגע, אני צריך שתעשה לי טובה.‬
‫אני צריך שתגיד לה שהייתי איתך אתמול בלילה.‬
‫מה?‬
‫באולפן, איפה שלא היית.‬ ‫רק תגיד לה שהייתי איתך.‬
‫היא מתה עליך.‬ ‫היא תאמין אם אתה תגיד לה את זה, אבל ממני...‬
‫אני לא מכיר אותך, ניגה.‬
‫היי, ניגה, אתה עדיין מצחיק‬ ‫כמו כשהיינו בתיכון!‬
‫היי, נתראה באולפן מאוחר יותר, בשבע וחצי!‬
‫ואני אביא קצת מוזיקה וכל זה.‬
‫- ברוכים הבאים לאיחוד השנתי ה-25‬ ‫של משפחת בראון -‬
‫מה קורה?‬
‫למה אתן משוטטות בין כל העצים האלה?‬
‫מסתבר שעוד מישהו הביא מקרוני וגבינה‬
‫ועצבן את אימא שלך.‬
‫בואי, דז'ה.‬
‫לאן אתן הולכות?‬
‫תתעסק בעניינים שלך.‬
‫היי, אחיין!‬
‫ילד, בוא הנה!‬
‫טוב, אז תני לי להבין.‬ ‫את לא יודעת מי הביא את זה.‬
‫אני לא יודעת, אניטה.‬
‫איך זה שאת בוועדת הארגון‬ ‫ולא רואה איך משהו מתארגן?‬
‫התרוצצתי בכל רחבי הפארק.‬ ‫אני לא יכולה לעקוב אחרי מי עושה מה.‬
‫למה את משקרת, שרון?‬ ‫אני יודעת מתי משקרים לי.‬
‫בסדר, אניטה!‬
‫ראיתי את ג'נין מניחה מגש, בסדר?‬
‫עכשיו תעזבי אותי בשקט.‬ ‫לחץ הדם שלי גבוה מדי בשביל להתעסק איתך.‬
‫נראה לי שאני רואה את ג'נין שם. בואי!‬ ‫-התכוונתי ללכת לראות מה וינס עושה.‬
‫לא עכשיו את לא.‬
‫כי אם יעצרו אותי בגלל מישהו מהאנשים האלה,‬ ‫אני אזדקק לעד ולשחרור בערבות.‬
‫וינס אמר שהוא לא ישחרר אותי‬ ‫אחרי הפעם הקודמת.‬
‫קדימה, דז'ה.‬
‫- נקמתה של אניטה -‬
‫ואני עומד מאחורי מה שאמרתי.‬
‫כשכושים נעצרים,‬ ‫הם הורסים את המשפחות השחורות.‬
‫היי, מה קורה עם דוד ג'יימס?‬
‫אתה יודע שהניגה הזה התחרפן.‬
‫הוא לא מתעסק איתנו,‬ ‫ואנחנו לא מתעסקים איתו.‬
‫הוא השתנה מאז שהכניסו אותו לכלא ב-94'.‬
‫לא, זה לא מה שגרם לו להתחרפן.‬ ‫-שיט.‬
‫אבא שלו חירפן אותו.‬
‫אחרי המשפט, הוא לא הצליח להסתיר את זה.‬
‫אולי הוא לא הבין נכון או משהו.‬
‫הדבר היחיד שהוא לא הבין היה‬ ‫איך לנהל את הכספים שלו.‬
‫אל תהיה כמוהו, אחיין.‬
‫תראה, אם תמצא את עצמך פעם עמוק בחרא,‬
‫תדאג רק לא להפסיד את כל הכסף שלך.‬
‫בדיוק. הולך לך לא רע.‬
‫אתה רק צריך להתחיל להשקיע.‬
‫כן, יזמות.‬
‫אני מדבר בגדול, כמו הטבח בטולסה.‬
‫כן.‬
‫להביא את בלאק וול סטריט לכאן, לביץ'.‬
‫נכון. אבל כמובן, רק אחרי שתדאג לעצמך.‬
‫אתה צריך להיות במקום הראשון.‬
‫אתה צריך לשים כמה מפוחים בסט.‬
‫שיט. על מה אתה מדבר לעזאזל?‬
‫הוא יודע על מה אני מדבר...‬
‫תספר לי על טולסה, דוד מייק.‬
‫כל מה שאני אומר זה‬ ‫שאתה יכול להתחיל כאן בעיר שלך,‬
‫בקהילה שלך.‬
‫איתי.‬
‫מה?‬
‫תזרוק לי קצת כסף, אחיין.‬
‫שיט, אין לי כסף לזרוק, דוד מייק.‬
‫אז כשיהיה לך,‬
‫אני אבוא למצוא אותך.‬
‫הבנתי אותך.‬
‫אל תבין אותי.‬
‫תזרוק לי.‬
‫אתם מכירים את הצליל הזה. אני מכיר אותו.‬ ‫זה הצליל של כסף. כ-ס-ף.‬
‫היי, שיחת ועידה עם טנישה.‬ ‫-שלום גם לך. אז תתקשר אליה.‬
‫אין לה קרדיט בטלפון.‬ ‫-יש לך נייד.‬
‫אני לא רוצה שהיא תדע מה המספר.‬ ‫-אני עסוק...‬
‫המספר הוא חמש-שש-שתיים...‬
‫הלו?‬
‫ההומי רוצה לדבר איתך.‬
‫אני לא מתעסקת איתו יותר.‬
‫את לא מתכוונת לזה.‬
‫למה אני תמיד צריכה...‬ ‫-תראי, אני מצרף אותו לשיחה.‬
‫זה מגוחך.‬
‫טנישה?‬
‫מה?‬
‫למה אין לך קרדיט בטלפון?‬
‫כי לא בא לי לדבר איתך.‬ ‫אז'יה אמרה שהיא ביקרה את נייטמר,‬
‫וראתה איזו כלבה בשם פאטימה ברשימת המבקרים.‬ ‫-אני לא מכיר אף אחד עם אקזמה.‬
‫חשבתי שתגיד את זה.‬ ‫שאלתי את שאנון, חברה של ג'ויס על הבחורה‬
‫שאמרה לכל החברים שלה‬ ‫שהיא כבר מתה שהניגה שלה ישתחרר.‬
‫אתה יכול לנחש איך קוראים לה? תנחש, וינסנט.‬
‫ברנדה?‬ ‫-פאטימה. קוראים לה פאטימה.‬
‫תפקידי כסף לחשבון האסיר שלי או לא?‬
‫היי, אל תשכח אותי, אחיין.‬
‫אני לא.‬
‫הכושים האלה הולכים מכות.‬
‫מי הביא את זה?‬
‫אני לא יודעת על מה את מדברת.‬ ‫-אז את פשוט תשקרי לי בפרצוף?‬
‫למה שאשקר?‬ ‫אני אפילו לא אוהבת מקרוני וגבינה.‬
‫חשבתי שאמרת‬ ‫שאין לך מושג על מה אני מדברת.‬
‫זו לא הייתי אני. אני רגישה ללקטוז.‬
‫תעשי לי טובה. כמה פעמים‬ ‫ראיתי את התחת השמן הקטן שלך‬
‫שותה מילקשייק לארוחת בוקר.‬
‫את משקרת במצח נחושה.‬
‫את יודעת שסבתא הייתה קונה לנו מילקשייק‬ ‫בכל יום ראשון אחרי הכנסייה.‬
‫את אהבת שוקולד, ג'נין.‬ ‫-תראי.‬
‫כל המשפחה הזאת אולי מפחדת ממך, אבל אני לא.‬
‫ובפעם האחרונה,‬ ‫לא הכנתי את המקרוני וגבינה הזה.‬
‫שרון סיפרה את האמת. היא אמרה‬ ‫שהיא ראתה אותך שמה אותו על השולחן.‬
‫אני שמה הכול על השולחן‬ ‫כי אני בוועדת האוכל.‬
‫הוצאתי את המגש מהמכונית של טרודי.‬
‫טרודי...‬
‫כן, טרודי.‬
‫ראיתי את זה במו עיניי.‬
‫אני סיימתי לדבר על החרא הזה.‬ ‫לכי לדבר עם טרודי. אני רצינית.‬
‫אחרי כל מה שעשיתי בשבילה‬ ‫אחרי שג'ראלד פוטר?‬
‫הכלבה הזאת צריכה להסביר כמה דברים.‬ ‫בואי, דז'ה.‬
‫מישהו כאן ראה את טרודי?‬
‫היי, אולי כדאי שפשוט נשכח מזה.‬
‫וניתן לאחד מהכושים האלה את הסיפוק‬ ‫לדקור אותי בגב המזוין שלי?‬
‫תשכחי מזה. ממש לא.‬
‫זה באמת שווה את כל האנרגיה שאת משקיעה בזה?‬ ‫-כן, זה עניין עקרוני.‬
‫אני יודעת שאת צעירה, אבל לפעמים בחיים,‬
‫את לומדת שפעולות מסוימות דורשות תגובות‬
‫בגלל העיקרון.‬
‫זה לא נקרא פשוט להיות קטנוני?‬ ‫-דז'ה, תגדלי עמוד שדרה מזוין.‬
‫טוב, מה העניין, מיס אניטה?‬ ‫למה את לא מחבבת אותי?‬
‫את באמת רוצה לדעת?‬ ‫-כן.‬
‫כי את נחמדה מדי.‬ ‫-את רעה מדי.‬
‫לפחות אני לא סתם אהבלה.‬ ‫-כי את בריון.‬
‫אני מצטערת.‬
‫רואה, תסתכלי על עצמך.‬ ‫אין לך עמוד שדרה, כמו שאמרתי.‬
‫רק לידך‬
‫כי כל כך קשה להסתדר איתך.‬
‫את לא מסוגלת להסתדר עם המשפחה שלך,‬
‫בגלל משהו כל כך חסר חשיבות.‬
‫זה רק מקרוני וגבינה.‬
‫אני מכיר את הפרצוף הזה.‬
‫המחשבות מתרוצצות.‬ ‫עושה רושם שיש לך הרבה על הראש.‬
‫רוצה רגל?‬
‫אני בסדר, דוד ג'יימס. היה לי יום מוזר.‬
‫תן לי לנחש. אתה כבר לא‬ ‫אותו וינס הישן בשביל המשפחה.‬
‫פתאום, כולם רוצים משהו.‬
‫פחות או יותר.‬ ‫אני לא יודע איך אתה התמודדת עם החרא הזה.‬
‫טוב, בהתחלה הרגשתי כמוך.‬
‫אפילו לפני שסיימתי את הקולג',‬ ‫כל המשפחה עמדה שם עם ידיים מושטות.‬
‫הייתי חייב לומר להם,‬ ‫"אני לא בנק. אני ג'יי-ג'יי".‬
‫אבל אז הבנתי שהכוונות שלהם היו טובות.‬
‫ההצלחה שלך חשובה כל כך לאנשים סביבך‬
‫שהם לא יכולים שלא לנסות להיות מעורבים.‬
‫זאת אומרת, זה לא דבר רע.‬
‫כולנו רק רוצים להרגיש שיש לנו מטרה.‬
‫ואני אומר את זה כדי לומר‬
‫שיש אחריות מסוימת כשמדובר בהצלחה.‬
‫הכסף הוא לא תמיד העניין.‬
‫אפשר לשאול משהו?‬
‫אתה לפעמים מתגעגע לזה?‬ ‫לכל ההצלחה שהייתה לך?‬
‫כל הזמן.‬
‫אבל אתה יודע מה?‬
‫אין לי חרטות.‬
‫לא?‬
‫היי, מי הבחורה המעורבת הזאת‬ ‫שמתרוצצת עם אימא שלך?‬
‫דז'ה?‬
‫כן, היא ממש מוצאת חן בעיניי.‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫כדאי שתפקח עליה עין, אחיין.‬
‫תוכל לעשות לי טובה?‬ ‫-כן.‬
‫לך לרכב שלי,‬ ‫ותביא לי עוד שישיית בירות.‬
‫אין בעיה.‬ ‫-תודה.‬
‫היי, אחיין, זה אני, עבדך הנאמן.‬
‫אדוננו ישו הנוצרי האכיל 5,000 נפשות‬ ‫עם כיכר לחם אחת ושני דגים.‬
‫אתה בורכת אף ביותר מזה.‬
‫תשתמש בברכות האלה כדי להאכיל את המשפחה.‬
‫- כובד משקלו של העולם -‬
‫טוב, הם כבר עומדים בתור. מה מצבנו כאן?‬
‫הכול בסדר.‬
‫נהדר.‬
‫מותק, העוף הזה שרוף.‬
‫ביי, גלאדיס.‬
‫טוב.‬
‫זה נראה טוב.‬
‫אפשר קצת מזה, בבקשה?‬
‫אפשר עוד אחד?‬
‫הלוואי שיכולתי, מותק, אבל זה אוזל במהירות.‬ ‫תנסי את זה. זה טוב.‬
‫לא, תודה.‬
‫את בטוחה? אני...‬ ‫-היא אמרה לא, פולט.‬
‫היי, מותק.‬
‫זה היה נחמד מצידך.‬
‫לא עשיתי את זה בשבילך.‬
‫משהו נראה קצת חשוד בשני.‬
‫אני יודעת. גם את שמת לב?‬
‫לא הייתי נותנת לכלב משוטט לגעת בחרא הזה.‬
‫על מה לעזאזל את מסתכלת, פולט?‬
‫את פשוט כזאת מגעילה.‬
‫לא, מה שמגעיל זה המקרוני וגבינה שלך.‬
‫כן. אני יודעת שאת הכנת אותו.‬
‫כי פולט ג'וניור טבעונית.‬
‫לא, פי-ג'יי היא זונה.‬
‫מה אמרת עליה? קוראים לה פולט!‬
‫כלבה, שמעת מה אמרתי.‬
‫ואת יכולה לכתוב את זה בטקסט הקבוצתי שלך.‬
‫תעיפי את הדבר הזה מהפרצוף שלי, כלבה!‬
‫אני פשוט לא מבין.‬
‫למה אנחנו שחורים?‬
‫דז'ה! תתפסי אותה, דז'ה!‬
‫- המופע של וינס סטייפלס -‬
‫- משפחת בראון -‬
‫היי, עולם, זה עבדכם הנאמן.‬
‫אני מקווה שלכולם שם בחוץ היה יום מדהים.‬ ‫אני יודע שלי היה.‬
‫אני כאן באצטדיון הקוליסיאום המפורסם.‬
‫קדימה, טרוג'אנס!‬
‫הרבה זיכרונות נהדרים במקום הזה.‬
‫זה דבר אחד שאי אפשר לקחת מאיתנו.‬
‫הזיכרונות שלנו.‬
‫נתראה בפעם הבאה.‬
‫תרגום כתוביות: שלמה ליברמן‬