ГЕРЦОГ
Сьюзі Ґласс. Залиште повідомлення після сигналу.
Що сталося, Джиммі?
Ну, вони почали битися.
А тоді узбек, типу, бум, бум.
Але Джек не здавався,
гасив його, типу, бам, і ухилявся.
Бам!
Але узбек був підставним хріном.
А потім Джек просто впав.
Нас це дуже засмутило.
Джиммі, а що Сьюзі? Що вона казала?
Купу поганих слів.
Типу «Б» і «С».
А Генрі Коллінз?
Гадаю, він і був тою «С».
Вона вже на фермі?
Ні. Я думаю, вона вдома.
Сумує.
Де він?
Що? Її дім?
Так, Джиммі. Де її дім?
Ваша Світлосте, це, типу, таємниця. Навіть мені не належить знати.
Але ти знаєш, правда, Джиммі?
Типу.
-Як ти дізнався, де я живу? -Привіт.
Давай поговоримо.
Мені шкода Джека.
Я до цього непричетний.
Чому я маю вірити твоєму слову?
Ти мене притиснула. Пам'ятаєш, Сьюзан?
Ти не дала мені вибору. Я мав діяти.
З Генрі Коллінзом.
Коллінз тобі не по зубах.
Ти й не уявляєш, з чим маєш справу.
Вийшло, як вийшло, Сьюзі.
Твій брат. Як він?
У нього перелом очниці і кровотеча в мозку.
Вочевидь, треба радіти, бо могло бути гірше.
Усе тому, що ти дав собою скористатися.
Слухай, я все виправлю, гаразд?
Я його знайду, я виманю Коллінза.
Це не твоя стихія, Едді.
Тому ти й хотів піти. Пам'ятаєш?
Я можу допомогти.
Ти це знаєш.
Мені не потрібна твоя допомога. Я сама впораюсь.
Гаразд.
ДЖЕНТЛЬМЕНИ
ВІД ҐАЯ РІЧІ
Один заїзд, три цілі. Без права на помилку.
-І старий дав добро? -А ти як думаєш?
Мені шкода.
Ти про що?
Про Джека. Те, що сталося.
Чому тобі шкода? Ти ж нічого не зробив?
Так. Тобі шкода. Мені шкода. Усім, бляха, шкода.
Але це нічого не змінює, правда ж?
-Зосередьмося краще на завданні. -Так, босе.
Що?
Ой.
Спокійно. Ну.
Ой.
Ну.
Містере Ґлассе…
Привіт, тату.
Як він?
Він молодець. Прогнози хороші.
-Він же сильний. -Так.
Тоді чому ти вбиваєш людей?
Гадаєш, я не знаю, що відбувається?
Бач…
ти маєш зупинитися.
Чому?
Бо якщо знаю я, то і сраний Коллінз теж,
а я, бляха, хочу заскочити його зненацька.
Чим ти взагалі думала?
Серед білого дня.
Продажний рефері. Кокнули просто на газоні,
поки він ремонтував BMX.
Після аперитиву ти перейшла до закуски:
109 кг першокласного пітного узбека.
З машини, на пробіжці, у парку.
Прямо, бляха, на ходу!
Тепер основна страва, сам Генрі Коллінз.
Але він сховався, тож ти пригрозила букмекеру.
Забрала не одне яйце,
а всі два.
Але намарно.
Я просто бухгалтер.
Я не знаю, де він!
Розумієш, ти керуєшся не мозком.
Ти керуєшся своїми емоціями.
І тепер Коллінз знає, що ти йдеш.
Добре. Я цього хочу.
Він щось затіяв! Інакше чому він ходить, як грьобаний Рембо?
Прилив крові? Не знаю! Яка різниця?
Його треба зупинити, тату!
Я згоден.
Але не тобі.
Ти, бляха, не лізь.
У мене є для цього люди.
Чуєш мене?
Ти мій ангел життя, а не смерті.
Це не для тебе.
Що ж,
слухай.
Я не хочу втратити й тебе.
Чорт, тату, він ще живий.
Я знаю.
Що робитимеш?
Довір це татові.
Їдь додому, з'їж щось
і відпочинь.
Розслабся.
-Так, добре. -Гей.
Я тебе люблю.
І я тебе.
Суки.
— «НЕ БЕЗ ЗАГРОЗИ»
Дякую, що прийшли, сер.
Містеру Джонстону дуже цікаво, що ви нам запропонуєте.
І щоб вибачитися за свою відсутність,
на знак доброї волі, він дарує вам коробку сигар:
178 мм, 50-й калібр.
Такі самі курив Черчилль.
У сера Вінстона був трюк, яким він користувався під час переговорів.
Він вставляв у сигару шпильку,
щоб, закуривши її, уся увага була прикута до нього.
Щоб усі дивилися і чекали,
коли ж уже впаде нереально довга колона попелу.
Дуже розумно.
Подякуйте йому від мене.
На жаль, після останньої розмови з вашим босом
виникли обставини, через які я більше… не бажаю
вести переговори без відома Ґлассів.
Так, ми чули про жахливий напад на молодого боксера.
Джека, правильно?
Так.
І ми так само обурені цим містером Коллінзом,
як, певен, і ви.
Ми в нашому бізнесі не вдаємося до насильства і обману.
Ваша турбота про Ґлассів похвальна, Ваша Світлосте.
Думаємо, у нас є ідея,
яка покладе мирний і водночас взаємовигідний
кінець усім цим… неприємностям.
Продовжуйте.
Як ви знаєте, містеру Джонстону дуже подобається ваш дім,
який, звісно, не продається.
Але нам відомо,
що є й інші будинки, які дають такі ж можливості, як і ваш.
Одинадцять, здається.
11 МАЄТКІВ
Взагалі-то тринадцять.
Ми б хотіли, щоб ви дістали імена
володарів згаданих будинків.
Для чого вам вони?
М-р Джонстон вірить, що хороша угода — це коли ніхто не йде ображеним.
Імена дадуть містеру Джонстону важіль
у переговорах з Боббі Ґлассом.
Знісши завісу секретності, що захищає його імперію.
Ви і ваша сім'я отримаєте
свободу від Ґлассів, якої ви так бажаєте.
І все це лише за список
імен.
Відколи ми замикаємо ворота?
Обережність не завадить.
То у вас уже канікули?
Ну, не зовсім.
Мені довелося взяти вимушену академічну відпустку.
Дитина?
Ну, так, сподіваюся.
Або дитина, або я розжиріла.
Як мама відреагує на те, що стане бабусею?
Вона розчулиться.
Взагалі, думаю, вона розплачеться. Найімовірніше.
Дякую, Джеффе.
Схрещу пальці.
Щось змінилося.
Нова зачіска?
Ні, тобі ввижається.
О сонечко!
Боже, не можу повірити, що ти тільки зараз подзвонила і розповіла.
Я не сказала твоїм братам. Краще ти сама.
Так, великий.
Чаклз!
Що це, бляха, таке?
В сенсі, як це сталося?
Як сталося? Ну, знаєш,
коли чоловік садить сім'я в жіночий сад…
Більше не кажи слово «сім'я». Хто батько?
Фредеріку, це справа Чарлі.
Не питай, хто батько. Вона не скаже.
Хіба це важливо?
Ти що, любитимеш малюка менше?
Цілком можливо, так.
Ну, іди, обнімемось і все таке.
-Що ж, вітаю. -Хочеш торкнутися?
Ні, дякую. Я пас.
Тітка Вем Тем?
Ні, дякую.
Нагадує мені котів у мішках.
Усім добрий день.
Щоб мене.
Я не питатиму. Ти часу не гаяла.
Так, як бачиш.
Вибач. Я хотіла подзвонити.
Але потім, типу, почалися есе, пари…
-Вітаю. -Дякую.
Чула, ти знайшов роботу.
Так, можна і так сказати.
Нічого цікаво — пов'язана з маєтком.
Я хотів про це поговорити з мамою.
Гадаю, ти залишишся.
Принаймні поки не видавлю оце.
Чи перші кілька місяців після пологів,
десь так.
Можна?
Авжеж.
Авжеж. Так, звичайно.
Давай я розв'яжу питання, і ми нормально поговоримо?
Бачу, мені не раді.
Я все одно йшла в душ.
-До скорого. -Бувай, люба.
Вона вся аж сяє. Я так рада за неї.
Ага, не дуже вчасно, правда?
Слухайте, якийсь час буде трохи неспокійно
через проблеми в імперії Ґлассів.
Мені потрібна твоя допомога, мамо.
Знайди список інших маєтків, які співпрацюють з ними. Дякую.
У мене його нема. Усім завідував твій батько.
Може, просто спитай Сьюзі?
Зараз краще не треба.
То ти з нею говорив?
Вона щось казала про мене?
Ні, ми тебе не згадували.
А знаєш, любий, була одна вечеря.
Багато років тому,
десь під Різдво.
На ній було 11 лордів, твій тато
і якийсь, не знаю, торговець, чи що.
Де вона була?
У Фарінгборні.
Фарінгборні? Це ж будинок Тібсі.
Ти його знаєш?
Тато возив нас кататися на лижах, коли ти був у пансіоні.
Гидкий тип. Трохи дивний.
Чув, він геть загнувся,
намертво підсів на сніжок.
Хто-хто, а він має знати.
Добре. Фредді, дзвони йому.
Що?
-Тібсі не відповідає. -Гаразд.
Ми його відвідаємо.
Ти поїдеш зі мною, бо ви знайомі.
Як відреагує Сьюзі, коли дізнається, що ми робимо?
Вона піклується про свою сім'ю, я — про свою.
Зараз її реакція
мене не турбує.
Так.
Сім'я.
-Фредді! -Ага.
-Едді, гей, стривай. -Ходімо.
Тут усе розсипається.
Якого хера?
Ага.
Може, він переїхав.
-Ну, ми намагались. -Ходімо.
Тібсі!
-Агов! -Агов!
Стривай.
-Це трава. Свіжа. -Так.
Офігіти.
Іду.
Тібсі!
Фредді?
Фредді Горніман.
Скільки літ, скільки зим, старина!
Вітаю.
-А це хто? -Едвард Горніман.
Мій брат. Новий герцог.
Ваша Світлосте.
Пробачте мені мій вигляд.
Я не очікував гостей вашого рівня.
Нічого.
-Вітаю. -Дякую.
Ви теж у бізнесі?
Слухайте. Виходьте з нього, поки можете.
-Є розмова. -Ходімо у спокійніше місце.
Моя заначка.
Доводиться ховати від них, самі розумієте.
Тібсі, старина,
хто ті розпальцьовані чуваки в коридорі?
А, бач, я трохи посварився з Ґлассами.
-Мені не продовжили контракт. -Ага.
-І тоді заявилися вони. -Ясно.
Ви казали Боббі Ґлассу?
Ні, нащо? Я сам усе це заварив.
Мені й висьорбувати.
-Дякую. -Тібсі.
Ти ж знаєш, що необов'язково так жити?
Як?
Ти б бачив дівчат, яких вони приводять.
Ясно.
Ми вам допоможемо з вашою ситуацією.
Але ми приїхали з іншою ціллю.
Мати сказала, що у вас був бенкет
вісім чи дев'ять років тому.
Дванадцять лордів, разом з вами і нашим батьком.
Чи знаєте ви імена інших родів?
Якщо вони десь і є, то в моїх щоденниках.
Ось.
Я пишу мемуари.
Фредді, шукай записи, зроблені у 2014–2018 рр. У грудні.
Ти дуже схожий на нього. Свого батька.
Хто? Я?
Боже збав, ні.
Це я познайомив його з Ґлассом.
Спочатку він відмовлявся мати з нами справу.
Твій тато вибив нам кращу ставку.
Удвічі більшу, ніж ту, що була.
Інші лорди були надто слабкодухими,
щоб щось вимагати у злочинця.
Тоді Арчі сказав: «Non sine periculo».
Що це?
Ваш сімейний девіз.
А, «не без загрози».
Гадаю, він увійшов у смак.
Едді, бінго.
Супер.
Це воно.
Не проти?
Беріть.
Найпікантніше все одно в 70-80-х роках.
Гей, Сивак!
Знову ховаєш найкраще собі?
-Я не дозволяв приводити гостей. -Що ж, Тібсі.
Дякую за гостинність. Було…
Ну, щось було.
-Клас. -Ага.
Гаразд.
Що це?
Це щоденник.
Я і сам бачу.
Та, думаю, це мій щоденник.
Бо в цьому будинку все належить мені. Я доглядаю за ним замість Сивака.
А, ясно.
Ось чому ти носиш халат 75-річного пенсіонера.
-Мені він подобається. -Він на мене вже не налазить.
Але він не личить до спортивного костюма.
-Якого фіга ти… -Ти правий. Хто я такий, щоб судити?
Едварде, нам уже пора.
Ні, стійте. Якщо хочете піти з ним,
мусите заплатити.
Зазвичай, коли хтось щось звідси бере,
то він за це платить.
А, он як?
Годинника вистачить.
Годинника?
Ти його не отримаєш.
Едді, просто віддай його, і ми звалимо.
А знаєш, я подумав,
оскільки ти балакаєш, я заберу ще твої штани.
Бо ти правий, мої не личать. А я хочу бути гарним.
Так, але я не це мав на увазі.
-Віддай свої штани. -Ага, гаразд.
-Не треба сваритися. -Отож-бо.
Я заберу штани і годинник.
-Знімай штани. -Гаразд. Едді?
-Знімай довбані штани! -Добре.
Гаразд.
Давайте заспокоїмось, га?
Розслабтеся.
Ти правий, гаразд?
Угода справедлива.
Я віддам свій годинник… за щоденник.
Але ти не забереш братові штани.
-Не треба було, Фредді. -Ну.
Я вже стільки ганьби пережив.
Ще одна доза нічого не змінить.
-Гарні ніжки. -Дякую.
-Голиш їх? -Так.
Боже, який, бляха, сором.
-Я тебе соромлю? -Так.
Ну, вибачте. Я просто піклуюся про тебе.
-Піклуєшся? -Так, захищаю.
-Я твій старший брат. -Так, я знаю.
Це просто… Нащо я взагалі… Нахер усе.
Знову те саме, Фредді?
Гаразд, правда в тому,
що останнім часом у мене виникають похмурі думки.
Типу, реально, бляха, похмурі.
Я хотів твоєї смерті.
Я так і сказав Сьюзі на боксі. Що якби ти раптом зійшов зі сцени,
я міг би, блін, зайняти твоє місце.
Я розумію, що це ненормально, що це жахливо, та я не знаю, що сталося.
Після смерті тата ця ідея засіла в моїй голові.
Мені шкода, ясно?
Я ніколи, ніколи собі не пробачу,
бо я… я люблю тебе, брате.
Усе твоє життя
я підтримую тебе, Фредді.
Я знаю.
Розгрібаю твоє лайно щоразу, як ти лажаєш.
Чи прошу я щось у відповідь?
Ні.
-Ти — розчарування. -Вибач, Едді.
Озирнись.
-Ось що нас чекає. -Подивимось.
Цього не буде.
Вибач.
О, Джеффе.
Ваша Cвітлосте, корінь кульбаби.
Чай з нього дуже корисний для вагітних.
Дякую.
Я пам'ятаю.
Я тут подумав,
маєток Голстед — не найкраще зараз місце
для юної Шарлотти.
Але це її дім.
Вона хоче бути тут.
Це через синдром гніздування. Це природно.
Може, вона б передумала, якби знала правду.
Правду?
Джеффе, це ти наполіг, щоб ми тримали все в секреті.
Ти хотів, щоб вона вважала своїм батьком Арчибальда.
Я говорив про ферму під молокозаводом.
Усе це насильство через неї.
-Мої ляльки! -Гей.
Не можу повірити, що ти їх зберегла.
Ну авжеж, Фредді намалював моїм Барбі лобки.
Ти, як, Джеффе?
Міс Шарлотто.
Що?
НЕВІДОМИЙ НОМЕР
Привіт, Сьюзі.
Відвали, мудило.
Як тобі бургер?
Я зробив його спеціально для тебе. З халапеньйо — все як ти любиш.
Принести його сам засцяв?
Треба було хапати шанс.
Що, яєць нема, Коллінзе?
Ще раз торкнешся моїх людей, принесу.
Як отримаю добро, постукаюся у двері.
Добраніч.
Твій теж пересмажений?
Котлета зменшилась.
Бери мій.
Ніштяк!
Привіт.
Я не кажу, що у мене суперцікаве особисте життя,
здебільшого бокс і годування домашніх рибок,
розбавлене періодичними інтрижками,
та я хотіла б мати хоча б подобу балансу роботи/життя,
а тому моя домашня адреса повинна лишатися в таємниці.
Як ти мене знайшов?
Яка різниця?
Така, що Генрі Коллінз тепер теж знає, де я живу,
і я не можу піти додому, розумієш?
Так, розумію.
Особливо зараз, коли цей козел на полюванні.
Тож якщо є витік, я маю знати, як його заткнути.
Ваша Світлосте,
я ж сказав, що це секрет.
Звідки ти взагалі маєш таку інформацію?
Транспортна етикетка.
Пам'ятаєте, ви принесли ті чумові туфлі?
З червоною підошвою.
Ви розпакували їх тут.
І віддали коробку для моїх приправ.
Не пам'ятаю, Джиммі.
А я пам'ятаю.
Ніколи не забуваю адреси.
Це тому, що я працював у сфері доставок.
Хто ще знає, Джиммі?
Ніхто, Ваша Світлосте. Це таємниця.
Так, Джиммі,
але ти розповів Едді.
Тож кому ще?
Думай!
-Хтось питав про мене? -Так.
Пам'ятаєте ту дівчину, яка, як ви думали, вкрала фургон,
але насправді не вкрала?
Її звати Ґабріель.
Вона подзвонила.
І ти дав їй мою домашню адресу?
Можливо.
Ми багато розмовляємо.
Про все.
Надії, мрії…
Вона хотіла надіслати вам квіти.
-Для Джека. -Ясно.
Джиммі, подзвони своїй подрузі Ґабріель
і домовся про зустріч.
Так, босе.
Де?
Де ви зазвичай зустрічаєтеся, Джиммі?
Привіт, Джиммі.
Я прийшла.
Усе гаразд?
Привіт, Ґабріело.
Не турбуйся, це Сьюзі, мій бос.
І Його Світлість.
Ну, моя Світлість, але може бути і твоєю.
Помовч трохи, Джиммі.
Де Генрі Коллінз?
Я не знаю, хто це.
Може, мертвий Джиммі нагадає.
Думаю, вона не жартує.
Я намагалася. Убийте Джиммі!
Джонстон! Я не знаю ніякого Коллінза.
Мене найняв чоловік на ім'я Стенлі Джонстон.
З «Т».
Розказуй усе.
Замовника я ніколи не бачила.
Двадцять штук за угон фургона.
Я не знала, що там трава, доки ми його не вкрали.
Він погодився повечеряти з нею завтра.
Чудові новини.
Містер Джонстон буде щасливий… як дитя.
Товар їм навіть потрібен не був, вони просто хотіли нашкодити.
Мене погрожували вбити, якщо не подружуся з Джиммі.
Як дізналися, що я влізла в довіру,
наказали вижати з нього все, що можна.
Це Стенлі Джонстон зупинив потік товарів на континент.
Я був абсолютно впевнений, що вона зупинила всі поставки.
Маневрував у тилу, намагаючись здобути перевагу.
Вам щедро платять, містере де Ґруте.
Не підведіть мого клієнта.
Але що б він не робив, ви знаходили вихід.
Я не одна на нього працювала.
У нього був кріт — Кіт.
Та ви з ним теж розібрались.
Тому він обрав іншу стратегію.
М-ре Коллінзе,
гадаю, настав час натиснути на них,
як і домовлялись.
Мабуть, він використав того Коллінза.
Та Коллінз переборщив.
Твій брат не мав упасти в кому.
Джонстон лише хотів ваш бізнес.
І досі хоче.
Тепер, коли пролилася кров, він не зупиниться, поки його не забере.
Він піде на все.
Ну, це логічно. Він місяцями під нас копав.
Чекав слушної миті.
Він хоче обернути наші об'єкти на місця збуту товару,
на McDonald's для наркош.
Якщо забере маєтки, він удвічі збільшить свою імперію
і стане найбільшим гравцем в Європі.
Розберемося з цим пізніше.
-Спочатку дістанемо Коллінза. -Чекай.
А як же заборона батька?
Його тут нема.
Не дістану Коллінза — він дістане мене.
Ти ж зі мною?
Авжеж.
Пробач, Джиммі.
-Ну, не знаю. Чому ти… -Гей.
Що ж, принцесо,
те, що я тебе ще не вбила, не значить, що не вб'ю.
Тепер ти працюєш на мене,
і ти робитимеш усе, що я скажу.
Зрозуміла?
МАЮ НОВУ ІНФОРМАЦІЮ… Ґ
Схоже, не я одна часу не гаяла, Едвіно.
Стукати не вчили, Чаклз?
Мама розповіла, що під молочною фермою.
-Ясно. -Я знала, що тут щось нечисто.
Тато б стільки не заробив на інвестиціях.
Прошу, сідай.
Вибач, що не сказав раніше.
Ну, не мені тебе судити.
Вибач, що втягнув тебе в це.
Мама сказала, ти намагаєшся поставити крапку?
Штука в тому,
що я зараз маю ухвалити важке рішення
щодо того, з якою зі сторін у нас найбільші шанси вийти з гри
з найменшим опором.
Які варіанти?
Дощ або ринва.
Знаєш, коли я дізналася, що вагітна,
я хотіла подзвонити тобі.
Бо я не знала, що робити.
Але я зупинила себе, бо…
зрозуміла, що рішення має бути моїм.
Тому нікому і не сказала.
Щоб самій усе вирішувати.
Як ти.
Певна,
ти зробиш правильний вибір.
Як завжди.
Прекрасно.
Містер Джонстон буде дуже радий.
І ви обіцяєте захистити мій дім
і ніколи більше не турбувати мене і мою сім'ю?
Про це ми і домовились.
Як джентльмени.
Дякую, сер.
Дякую вам.
Ми отримали, що хотіли.
Можете діяти
на свій розсуд.
Ну нарешті.
Скинете координати?
Ти теж думав, що кома — це не так страшно?
Що це просто дуже довгий сон,
коли ти гортаєш свої спогади,
бо нарешті маєш час?
А тоді прокидаєшся,
почуваючись оновленим?
Я читав про жінку, що отямилась і заговорила китайською.
Дякую, що розповів, Покривало.
Ходімо зачистимо поверх.
ТЮРМА ЛЕЙГІЛЛ
Ну.
А ти безстрашний, га?
Прийшов сюди.
Дав мої гроші тому, хто побив мого сина?
Співчуваю щодо Джека.
Але я непричетний.
Я шукав вихід, і пішов до Генрі Коллінза,
а потім — до містера Стенлі Джонстона.
З якою метою?
Допомогти забрати ваш бізнес,
надавши імена всіх лордів у вашій стайні, щоб він їх переманив.
Хто володіє списком, той володіє імперією.
То ти прийшов сказати,
що підісрав мені двічі?
Не зовсім.
Д-ре Бейлі, підійдіть до реєстратури.
ДЖЕК ҐЛАСС
Вперед.
Босе.
Іди нахер, Сьюзі Ґласс.
А, ось ти де.
Якщо хочеш мене вбити, то вбивай.
О ні.
Ти змусив мого брата страждати,
тож, думаю, я маю право не поспішати.
І послати сигнал.
Щоб ніхто більше і не намагався вкрасти мій бізнес.
Особливо Стенлі Джонстон.
Це нічого не змінить.
Джонстон його забере.
Цього не буде.
Невже?
Ні, думаю, буде.
Він може будь-кого підкупити.
Твій блатний дружок у нього на гачку.
Так, правильно. Герцог.
Ти не знала, так?
Тебе відшампурили, Сьюзі.
Вибач, Джоне.
Сьюзі Ґласс телефонує. Каже, це важливо.
Слухаю.
Вибачте, що турбую, м-ре Діксоне.
Я знаю, хто вбив вашого брата.
Фредді Горніман, виряджений у курку, зніс йому голову.
-Фредді! -Відвали!
І вони з братом
зробили усе можливе, щоб це приховати.
Переклад субтитрів: Дмитро Білоус