Åttiofyratusen människor bara förra året.
Endast i USA.
Det är en gissning. Att veta de exakta siffrorna är omöjligt.
941 878 sen 1985.
Än en gång, endast i USA.
Än en gång, gissningsvis.
Men visst vet vi bättre?
Miljontals, Roderick.
Miljontals.
Det är bara dödsfallen.
Vem vet hur många fler som blivit beroende.
Förstörda.
Du har åstadkommit en imponerande förödelse.
Det är verkligen du.
Jag kunde inte godta din avgång.
Jag försökte förklara för din syster att hon inte kunde ändra på talen.
Hon fick för sig att…
Om jag dör, så slutar det?
Det är ett svek.
Inte sant?
Hon försökte komma undan mig.
Hur mycket vill du ha?
Men kära du.
Du är lustig.
Siffrorna går inte att ändra på.
Det återstår bara några transaktioner.
Och hör…
…klockan klämtar.
En Fortunatorepresentant ringer i den.
Det uppskattar jag.
De bortser från vittnesmålet.
De borde inte ha talat med dig utan att jag var här.
Säg nu vad som verkligen hände.
Jag sa sanningen.
Sanningen är att din far dog i en hemsk olycka,
men han dog med äran i behåll.
Han tog hem din mor för att vårda henne.
Vem vet vad hon hade gjort i det tillståndet.
Han skadade henne.
Jaså?
Såg du det ske?
Jag förväntar mig inte att du ska förstå det här.
Din fars röst var avgörande för styrelsen.
Imperiet balanserar på en knivsegg nu när han är borta.
Han lemlästade min mamma.
Jag tror att han tog droger och orsakade sin egen död.
Din mor har gått igenom mycket.
Hon förstår sig på den här familjen.
Efter att jag talat med henne kommer hon att göra det rätta för företaget.
Tala inte med henne då.
Jag struntar i familjens bästa.
Eller företagets.
Det handlar om min mor.
Tro inte att du ska komma henne nära med fler tänger,
din sjuke jävel.
Jag vill säga nåt mer.
Jag måste säga att jag är…
Stolt över henne.
Du vet väl var hon fått det ifrån?
Det här var pinsamt.
Har du berättat?
Inte än.
Vadå?
Nu när Freddie är borta vill styrelsen…
Jag är ute.
Freddie är död och de behövde nån som snabbt tog över.
- Jag. - Självklart.
Du ville få mig att begå självmord först.
Jag är imponerad.
Jag vill få ditt veckoutskick.
Styrelsen funkar så.
Svårkontrollerad för mig med.
De skulle inte våga.
Om det inte redan var löst.
Godkände du det, Arthur?
När då? Efter Vic? Stämde siffrorna?
Så var det inte.
Det var siffror och medlidande.
Men som du sa, siffrorna stämde.
Det spelar ingen roll.
Hon lät mig inte dö.
Din syster offrade dig.
Det var droppen.
Min chef sa att med ditt huvud på ett fat hade vi vunnit.
"Ingen vits att fortsätta med rättegången."
Jag sa att han hade fel.
Han sa: "Roderick Usher har förlorat sina barn och företaget.
Vad mer begär du?"
Vad mer begärde du?
Rättvisa.
Hur ter den sig?
För det du har gjort?
Jag vet inte.
Det vet jag kanske när jag ser det.
Jag hoppas att du…
…får se det.
Det får du nog.
Ditt barnbarn igen?
Hon är bäst av oss alla.
Du berömmer henne, men svarar inte på hennes sms.
Jag är mest lik Tamerlane av barnen.
Låter andra sköta känslorna.
Men Lenore kan det.
Sen hoppade det över Freddie och Tammy. Jag kanske…
Jag kanske kvävde dem.
Annabel hade vårdnaden.
Jag tålde inte det,
så när de var gamla nog överöste jag dem med pengar.
Jag lovade dem ett sånt liv och de valde mig, så klart.
När de dök upp hos mig
och jag såg på dem, såg jag mig själv.
Det de hade fått från sin mor, det de hade haft,
var borta.
Pengarna tog kål på det.
Annabel kunde inte leva utan dem.
Men Lenore har alltid varit som hon.
Min energi, men…
…sin farmors hjärta.
Känslan för rätt och fel.
Det har Lenore alltid haft.
Jag såg henne idag.
Vem då?
Annabel Lee.
På begravningen.
Vi älskade med lidelse, starkare…
Än många kan som var äldre
Och visare än vi…
Och varken änglarna i himlen Eller demonerna i böljan fri
Kan någonsin skilja min själ
Från den själ som finns I min sköna Annabel Lee
Hur kan du vara här?
"Han är rik."
När folk undrade hur du tog dem,
hur du övertygade dem att lämna mig.
Då sa jag: "Han är rik."
Du förstår inte det ordets innebörd.
De var unga.
De var hungriga,
och du sa: "Kom, så får ni äta hur mycket ni vill."
Hur kunde jag tävla mot det?
Men du gav dem inte mat.
Du lät dem svälta.
Varje gång de kom tillbaka fanns det mindre kvar av dem. De var tomma.
De sögs ut på innehåll.
Du började fylla dem med…
Vad fyllde du dem med, Roderick?
Vad fick du fylla dem med?
För du var väl inte rik?
I alla år har jag trott att du var rik, men…
Nu ser jag dig.
Jag ser dig för den…
…du är.
Du är fattig.
Annabel.
Det här kanske är en god gärning.
De kanske dog som barn.
Vad har du gjort?
Vad fan tänkte du på?
Jag visste att du inte skulle förstå.
Du svek Auggie.
- Auggie… - Han gjorde det rätta.
Han kommer att få sparken.
Som man bäddar får man ligga.
Han var ärligt talat en idiot.
- Naiv. - Vad är jag då?
Jag menade inte så.
Jag måste vara naiv.
För nu går du in på Fortunato
med Rufus Griswolds arm runt axeln.
Vi är inte klara med honom.
Jag måste gå.
Var inte dum.
Nej, jag måste…
Jag känner inte dig.
Mannen jag känner, den jag älskar, skulle aldrig…
Men du är inte han.
Eller hur?
Jag tror…
Jag hittade på honom.
Månens strålar som tömmar Skiner in, ger mig drömmar
Om min sköna Annabel Lee
Stjärnor som aldrig över himlen gick Ändå kände jag hennes klara blick
Den sköna Annabel Lee
Nattens tidvatten sjunker Och jag ligger i ett dunkel
Åh, min älskade Mitt liv, mitt hjärta
Hon ligger i sin grav vid havets rand
I en kista som snart blir sand
Roderick.
Skicka hit en ambulans. Under radarn, inga namn.
Det ska bli.
Det är dags.
Du skulle berätta hur de dog.
Du har gjort det.
Men du skulle också bekänna.
Det finns inga döda kvar.
Inga fler lik i garderoben.
Berätta vad som hände.
Det är dags.
Okej, Auggie.
Vi kommer till saken.
Får man fresta dig?
Nej.
Om jag ändå sagt så.
Där är han ju!
Min hjälte, för fasen.
Mina damer och herrar, en applåd.
Roderick Usher, Fortunatos framtid!
Ja!
Du skulle bara veta.
Jag har inte sovit på två år, Roddie.
Två år med den där blodhunden i hälarna.
Men du löste det hela så snyggt!
Du är inte i den snabba filen,
du är inte på väg uppför stegen, du är framme.
Du är min högra hand.
Jag har sagt det till styrelsen och aktieägarna.
Du är det bästa som har hänt företaget.
Du borde säga att det var din idé.
Att du och Roderick kom på det
och att du bara spelade.
Det kan jag redan ha sagt.
Och det är ingen lögn.
Inte nu längre, för du är vad jag behöver.
Jag bad dem ändra planritningen för den nya byggnaden.
De bygger ett kontor bredvid mitt. Det blir ditt.
Vart jag än går, följer du med. Du har allt ordnat för dig.
Det finns ingen på hela jorden
som jag litar mer på än dig.
Och det vet både vänner och fiender.
Okej?
- Nu tar vi en drink. - Redan fixat.
Gillar du sherry?
Åh fan. Vad är det?
Amontillado.
Ett mäktigt vin för en mäktig man.
Jäkligt sant.
Den här flaskan kostade antagligen mer än din årslön.
Din förra årslön.
Från och med imorgon kan du bada i det här.
Skål för Fortunato.
Skål, för fan.
För Fortunato.
Bra. Botten upp. Kom igen.
Jag ska njuta.
Jag måste bara på toa.
Gör det du måste.
Snyggt jobbat. Vilken hjälte.
Tack.
- Bra val. - Eller hur?
Hit ner kommer ingen.
Du vet väl vad det här är?
Det här är grunden till min nya byggnad.
Den kommer att bli 70 våningar hög…
Och vet du vad?
Vi kan väsnas hur mycket vi vill.
Lovar du?
Okej.
- Lugna dig. - Jaså?
Ärligt talat.
Jag trodde att du var en kall tjej.
Så här vill jag ha dig.
Stanna där.
Kommer du hit så får du göra vad du vill med mig.
Jag antar utmaningen.
Hallå.
Vad du vill, min hingst.
Vad fan?
Vilken stor, stark man du är.
Vad är det här?
Kolla, han har vaknat.
Har ni drogat mig?
Du låtsades bli imponerad,
som om du kunde skilja på sherry och amontillado.
Vad fan är det här?
Ett maktövertagande.
Allvarligt, vad är det?
Jag förväntade mig alla stadierna,
men det blir bara förnekelse.
Vi kommer att mura allt och höra:
"Vad är det här?"
Hallå!
Sådär ja.
Släpp loss mig, för helvete!
Jag ska fanimej döda er!
Absolut inte då.
Då är nog det här självförsvar. Tack för den.
Era jävla svin.
Jag ska stycka er och sätta på varenda bit. Hör ni det?
Ilskestadiet går bra.
Hjälp! Hjälp mig…
Okej.
Där fick ni mig.
Ni lurade mig, båda två.
Ni är jäkligt smarta.
Tack.
Jag är imponerad.
Jag kan få saker att hända för er.
Så här är det, Rufus.
Roderick offrade sig, gick till polisen,
tog smällen, så att alla gick fria.
Men det betyder inte att polisen hade fel.
Förfalskade resultat, underskrifter och studier,
samt likplundring.
Kroppar som försvinner efter Fortunatostudier.
Antagligen för att substanserna i kropparna hade fällt er.
Du satte stopp för det. Du löste det.
Fram till nu, ja.
Vi säger till styrelsen: "Vi löste det,
men problemen går djupare
och mannen som ligger bakom, den ansvarige,
måste gå."
För företagets bästa.
Vill ni att jag säger upp mig?
Att jag erkänner?
Vad vill ni att jag gör?
Inget.
Hör här.
Okej… Jag förstår.
Jag borde inte ha låtit Roderick ta smällen.
Handlar det här om det?
Ni har rätt. Det var dumt.
Men jag visste inte vilka jag hade att göra med.
Jag valde fel syndabock.
Men det är slut på det.
Det ligger bakom oss. Jag missbedömde er.
Hör på nu. Ni kan få grejer.
Ni får vad ni vill. Optioner, befordran.
Du borde också jobba här. Vad sägs om vice vd?
Jag funderade på operativ chef.
Javisst, för fan.
Det kanske tar ett tag,
men det är ett fint långsiktigt mål.
Sluta.
Sluta! Okej…
Tre miljoner.
Dollar. Till er var.
Som start!
Styrelsen kommer inte att gilla det du gjort.
Och att du försvann, att du stack.
Till ett strandparadis som inte utlämnar dig.
Företaget störtdyker. Ingen befordran av tidigare chefer,
de förknippas med brotten.
Alla nämns i dokumenten.
Ingen vill riskera nåt,
ifall polisen skulle börja utreda det igen.
Förutom om det finns en kandidat som redan klarat sig undan polisen.
Nån som styrelsen hört mycket om.
Nån som Rufus Griswold sagt var duktig,
oklanderlig och helt pålitlig.
Med tanke på min kändisstatus kommer det att gå fort för mig.
Särskilt efter att du har gett honom så mycket beröm.
Och nu…
Som du själv sa, du kan väsnas hur mycket du vill.
Ingen kommer att komma tillbaka på en vecka, så gott nytt år.
Vänta.
Ljuset brinner nog nån timme till,
sen får du tyvärr sitta i mörkret.
DU ÄR INGEN
Säkert att ingen går ner hit?
Inte ikväll.
Han lever inte imorgon med den cyaniddosen.
Tänk att han inte märkte det. Han kunde inte ett skit om sherry.
Ska vi gå upp en stund?
Visa upp oss.
Jag tänkte det, men nej. För bra. Det är bättre att de såg oss gå samtidigt.
Undrar polisen, så låg jag med honom i hans bil.
Sen stack han i jakt på kokain och du och jag gick till ett annat ställe.
Vi måste bli sedda ikväll, inte uttittade.
Förstår du?
Ett mindre ställe.
En kvarterskrog.
Nåt i den stilen.
Jag trodde han skulle skrika mer.
Ja.
Vart ska vi gå?
GOTT NYTT ÅR 1980
Hon bär päls inomhus, är överhängd med diamanter
och tjatar om sin villa i Cape.
Och när jag tittar på hennes försörjare, ursäkta, blivande make,
så ser han ut som ett monster
som fyller käften med företagets kaviar.
Så jag tänkte att om jag måste tjäna och ligga med en sån
för att få diamanter, pälsar och villa, glöm det.
Det finns gränser.
Nej, det handlar om standard.
Jag vill inte ha nåt av det
om man måste lyda en man.
En kvinna då?
Hallå där.
Jag trodde att vi hade nåt.
Jag är flexibel.
Var går gränsen för dig, snygging?
Jag har nog ingen gräns.
Det här blir allt intressantare.
De flesta brukar ha en gräns.
Nåt eller nån som de inte vill offra,
hur lockande erbjudandet än är.
Jag är inte som de flesta.
Vad gör ni för att förverkliga era drömmar?
Folk snackar mycket, men vad gör de?
Vad är ni beredda att göra?
Vad skulle ni säga om jag sa
att ni kunde lyckas med precis allt ni ville?
Rikedom.
Makt. Ett bekvämt liv i lyx. Vad skulle ni göra?
Vad skulle ni ge?
Mamma brukade läsa ur Bibeln.
Hon sa att de ödmjuka skulle få ärva vår jord.
Men hon ärvde inte ett skit.
Alla hypoteser man hör. "Man ska aldrig säga aldrig."
"Vad skulle du göra för att bli rik?"
"Djävulen vid vägskälet."
Det är bara sagor.
Magiska bönor och bönstjälkar. Godnattsagor för barn.
I verkligheten är det Darwin som härskar. Överlevnad, kaos, makt.
Inflytande.
Du låter som en mördare.
Det är ni båda.
Riktiga mördare.
Inte riktigt.
Inte? Vad skulle ni kalla det då?
Ni dödade väl Rufus Griswold nu ikväll?
Och här sitter ni, för att få alibi.
Den här bartendern kan intyga att ni var här.
Även efter stängningsdags.
Vill ni vara säkra på att komma undan med brottet?
Och mer än så?
Alltihopa.
Du kommer snart att bli vd, Roderick.
Eller Madeline om ni hellre vill det.
Ni blir kung och drottning över Fortunato. Er födslorätt.
Vd, operativ chef. Vad ni vill.
Och inte nog med det.
Inga juridiska konsekvenser. Helt säkert.
I hela ert liv.
Folk kanske försöker, men ni kommer aldrig att fällas för ett enda brott.
Ni kan göra vad ni vill med företaget.
Vara altruistiska, välgörenhet.
Jag vill bara observera.
Vad fan pratar du om?
Ni känner det.
Båda två.
I luften.
Vi är utanför tid och rymd.
Det är lycka som möter möjlighet.
Vilket erbjudande.
Måste vi betala med våra själar då, eller vad?
Nej då. Även om det fanns nåt sånt
förlorade ni dem ikväll, för varje sten ni la.
Nej, inget sånt fånigt.
Ni slipper betala.
Vad sägs om att ni får allt
och kan betala senare?
Nästa generation får stå för notan.
Det är avtalet.
Ni får allt ni vill här i världen
och när ni är klara, på slutet,
precis innan du dör, Roderick,
precis innan du ändå skulle ha dött…
…dör er avkomma också.
Rent hypotetiskt…
…hur länge skulle han leva?
Han?
Inte vi?
Nej, kära du, ni två dör tillsammans.
Ni föddes tillsammans och ni dör tillsammans.
Det är avtalet.
Jag gillar symmetri.
Du skulle leva länge.
Längre än nån annan man i familjen Usher.
Men när ridån går ner gör alla sin sorti tillsammans.
Alltså…
Barnen skulle få leva i överflöd.
Inget skulle fattas dem.
De skulle få leva i årtionden med lyx och möjligheter.
Eller skulle de få leva lite längre, men det skulle bli en kamp.
Vad är egentligen mest kärleksfullt? 40, 50 år i lyx?
Eller 70, 80 år med oro,
prövningar och hjärtesorg?
Alla familjemedlemmar, både levande och de som ska födas,
får leva ett lyckligt, privilegierat liv och sen lämna scenen samtidigt.
Rent hypotetiskt?
Nej.
På riktigt.
Det är ett erbjudande.
Här och nu.
Vad säger ni?
Ett bra erbjudande.
Ett antaget erbjudande.
Säg det då.
Jag antar erbjudandet.
Du med, Kleopatra.
Jag…
Jag har inte ens barn. Det är hans grej.
Du med.
Jag säger ja.
Förr i tiden slöts avtalet med blod eller saliv.
Och senare på papyrus.
Men ett avtal är ett avtal världen över.
Ikväll räcker det med att dricka.
Men inte vilken dryck som helst.
Henri IV Dudognon Heritage Cognac.
Lagrat på fat i 100 år.
Uppkallat efter den älskade franska kungen.
Dyra grejer.
Sånt dricker man den bästa dan i sitt liv.
Eller den sista natten i livet.
Det här är den rätta stunden.
Skål för Huset Usher.
Vars tid har kommit.
Ni borde nog gå.
Sov lite.
Ni har mycket att göra.
Mycket att göra.
Vi borde betala.
Det har ni gjort.
Det där var skumt.
Jäkligt konstig tjej.
Tror du att hon menade…
Det bleknade, som en dröm.
När vi kom hem kändes det overkligt.
Helt overkligt.
Några dagar senare var vi så oroliga att nån skulle hitta Gris
att vi sköt det ifrån oss.
Vi var fulla, kanske höga.
Vi mindes på olika sätt.
Det var en folie à deux.
Som en dröm vi båda haft.
Sen talade vi aldrig mer om det.
De hittade aldrig Gris. Polisen kom inte.
Styrelsen valde mig.
Och vi började jobba.
Ligodone drog igång.
Åren gick och det blev en märklig dröm.
Inget mer.
Pym letade efter kvinnan.
- Du sa att han hittade henne. - Ja.
Var var hon?
Där hon hade varit hela tiden.
Ni kan hämta henne.
Jag går nu.
Oj, det där gjorde du bra.
Ursäkta, men jag kunde inte låta bli.
Din assistent satt utanför i bilen i två dar. Jag kunde inte låta bli.
Jag satt på första parkett.
Du lever upp till ditt rykte.
Du är bra på det du gör.
Vill du ha en drink?
Slå dig ner.
Jag har sett fram emot det här.
När din assistent hade hämtat mig,
skulle han såga av händerna och huvudet på mig,
lägga kroppen i en tunna och slänga den långt ute i havet?
Gör man ännu så?
Ursäkta.
Det är inget personligt.
Jag vet, Arthur.
Och jag lurade dig.
Så jag får också be om ursäkt.
Minns du verkligen inte mig?
Jag var så imponerad av er.
Transglobe-expeditionen.
När ni reste jorden runt. Vilken föreställning.
Så mycket pengar.
En av mina favoritgrejer med människor.
Svält, fattigdom, sjukdomar. Ni skulle kunna lösa allt med pengar.
Men det gör ni inte.
Om ni tog en paus i resandet,
nöjeskryssningarna, rymdkapplöpningen,
ja, om ni slutade göra filmer och serier i ett år,
och la pengarna på nåt nyttigt,
så skulle ni lösa problemen.
Och få lite över.
Men ni var de första.
Transglobe-expeditionen.
De lämnade väl kvar den där mannen i öknen?
Den där guiden på Arktis. Dödad av sina egna, skjuten i magen.
Och så den där kvinnan.
Inuitkvinnan.
Inte du.
Du deltog inte.
Men du såg vad de gjorde.
Jag såg.
Mycket.
Vi är ett virus.
Människor, menar jag.
Men ni är så intressanta.
Så jag var tvungen att åka dit.
Jag ville se skeppet med egna ögon.
Och du såg mig med.
Eller hur?
Jag stod på isen.
Med norrskenet över mig.
Vad blir det av dig när huset Usher är borta?
Och det är snart.
Du har haft en slags immunitet hela livet, men den är inte din.
Den är deras.
Låt mig gissa.
Du kan göra nåt åt det.
Ja.
Som jag sa till en av mina klienter. När jag är klar
kan du skjuta nån på femte avenyn
utan konsekvenser.
Kommer konsekvenserna snart?
Även jag har begränsningar.
Fortunato Pharma kommer att gå i konkurs.
Familjefonden får betala 4,5 miljarder dollar,
bland annat till staten, löpande i nio år.
Det är en rätt bra affär.
Det är en jäkla julklapp.
En snärt på handleden vid en avsugning.
Kan du åstadkomma det?
Nej, det händer utan mig.
Det sköter mänskligheten om.
Det är poängen med företagslagar.
Vad är det då du erbjuder?
En akt.
Camille var bra på sitt jobb.
Hon hade en akt om alla.
Även dig.
Hon har bara skrapat på ytan,
men det räcker för att ge dig livstid.
De kan hitta akten, eller inte.
Antingen kan du återuppstå som en fågel Fenix ur Fortunatos aska
eller se den flyga iväg inne från en fängelsecell.
Det kan jag göra.
Vad vill du ha i utbyte?
Vad har du, Arthur, i det här livet som du har skapat?
Vilka tillgångar har du?
Jag är inte intresserad av pengar, egendom eller optioner,
utan verkliga tillgångar.
Vad har du?
Ingen maka.
Inga barn.
Inga familjeband. I alla fall inga du bryr dig om.
Men alla älskar nåt.
Och i den kärleken finns den ömma punkten.
Nej.
Jag har ingen öm punkt.
Det ger andra makt.
Och det accepterar jag inte.
Ingen har utövat makt över mig på 70 år.
Och jag tänker inte ge efter för det så här nära slutet.
Så…
Tack för omtanken.
Och ditt generösa erbjudande.
Men jag accepterar mitt öde.
Dig gör det ju detsamma.
Jag förstår.
Tack.
Det var ett nöje att träffa dig.
Varför är du inte på sjukhuset?
Jag kan mer om sjukhus än vad jag skulle önska.
Aldrig en natt på sjukhus.
Det är mycket bättre här.
Det lovar jag.
Jag mår bra. Du behöver inte stanna.
Vart skulle jag gå?
Mamma är på intensiven och hem tänker jag aldrig mer gå.
Hur kunde Juno lämna dig ensam?
Döm henne inte för hårt.
Var är hon?
På Four Seasons.
För närvarande…
Kanske en klinik.
Snart.
Det är inte hennes fel.
Hon måste göra sin grej.
Jag stannar i alla fall här.
Jag tänkte…
Det kanske är bra att göra sig av med Fortunato.
För dig.
Det var inget bra ställe.
Nej, det var det inte.
Men det var mitt.
Du kanske kan förbättra det.
Nån dag.
Tror du det?
Det här är omtanke.
Släpp det.
Släpp allt.
Du har mer pengar än du nånsin kan göra av med.
Mer än jag kan göra av med.
Nu investerar vi dem.
Ställer till rätta.
Släpp Fortunato, ligodone, allt det dåliga.
Vi har gjort dumma saker, farfar.
Vår familj har gjort dumma saker.
Vi kan ställa det till rätta.
Sov nu.
Du får gärna stanna.
Jag har bäddat i ett av gästrummen.
Det hade jag tänkt.
God natt.
Vem är…
Jag sa till dem.
Villkoren var tydliga.
De har alltid haft svårt att fokusera på sånt
som inte har direkt med dem att göra.
Jag ska väl inte behöva förklara
vad avkomma betyder?
Sätt dig.
Jag gillar mitt jobb.
Men stunder som den här ger mig ingen glädje.
Bara så att du vet.
Jag vill berätta om din mor.
Hon kommer att bli frisk nu när hon är på kliniken.
Det tar tre år och över 100 hudtransplantationer,
fysioterapi och plastikkirurgi.
Men hon kämpar.
Hon är stark.
Hennes ärr blir ett pansar.
Hon ärver en stor förmögenhet när Fortunato går under.
Hon använder pengarna direkt.
Det mesta ger hon bort.
Till organisationer mot våld i hemmet.
Hon grundar en ideell organisation.
Med filialer världen över.
Hon kallar den Lenore Foundation.
Efter sin dotter.
Hon räddar många liv.
Vill du veta hur många?
Dussintals det första året.
Sen hundratals.
Efter det tusentals.
Och sen växer det kraftigt.
Efter fem år räddas 600 000. På ett decennium blir det miljontals.
Faktiskt mer än tre miljoner.
Sen tappar man räkningen.
För de människor hon räddat räddar andra.
Som räddar andra.
Och så vidare.
Det är det här jag vill att du ska höra.
Det är tack vare dig.
När du räddade henne ut ur huset och trotsade din far.
Du räddade de människorna.
Ditt val kommer att påverka miljontals människor.
Jag vill att du ska veta det.
Vänta nu. Vad pratar du om? Lenore Usher är inte död.
Jo.
Hon dog tidigare ikväll.
Det är omöjligt.
Det är inte…
Hon har sms: at dig hela kvällen.
Madeline hade ett projekt.
Ett AI-projekt för medvetandet.
Det läser av sociala medier, gör en digital version.
Hon lyckades aldrig.
Men hon hade nog det.
Med mer tid.
Hon testade det på Lenore.
Hon gjorde en Lenore-bot för ett tag sen.
Den har nog aktiverats, för jag får en massa sms.
Hela kvällen.
Den har fastnat på…
…nonsens.
ALDRG MR - LDRG MER - LDR MR - ALDR ME - ALDRIG MER - ALDRIG MR
Det var en gång en dyster natt
Jag satt och grubblade
Trött… och matt
Jag stirrade in i dunklets lågor Stod där stilla, full av frågor
Drömde jag verkligen drömmar Som ingen dödlig drömt förut?
Med tystnaden kom skräcken Stillheten gav mig inget tecken
Det enda ord som yttrades Var en viskning, namnet Lenore
Korpen sitter fullkomligt still Bara dess ögon mig något vill
Den sitter på Pallas byst Vakar över min kammare
I ögonen tycker jag mig se Demonen som låter drömmen ske
Lampan vill honom ljuset ge Kastar skuggan ner
Och min själ frigör sig från skuggan Flyter på golvet ner
Aldrig mer ska den resa sig, aldrig mer
Vi är framme vid slutet.
Inte sant?
En värld utan smärta.
Det var vitsen.
Folk tål inte lite värk.
Det gör ont, de gråter. Och jag befriade dem!
Jag blåste ut elden som rev dem i ryggen,
i lederna, huvudena och händerna.
Jag slog ett slag med trollstaven. Det var inte nog.
Det var aldrig nog.
De ville bara ha mer.
Mer och mer.
Åh, vännen.
Lura inte en lurendrejare.
Körde du hit sådär?
När körde du din bil själv sist?
Och ikväll gjorde du det barfota.
Bra.
Jag har jobbat med inflytelserika människor genom åren.
Men när det gäller antalet dödsfall ligger du bland de fem i topp.
Titta.
Det är dina kroppar.
De hade levt idag om det inte vore för dig.
Ett dödsfall var femte minut, bara i USA.
Tänk då på hela världen.
Varför kom du hit ikväll?
På väg hem.
Ditt riktiga hem.
För att ta avsked?
En sista titt på ditt höga torn.
Din pyramid.
Men det är ditt livsverk.
Därute.
Det är ett av världens underverk.
Och det är evigt.
Det lämnar du efter dig.
Tänk på det en stund.
Och åk sen hem.
Vårt samarbete är nästan över.
Ring Auguste Dupin och be honom komma.
Var det nu ikväll?
Ja.
Du sa att Madeline är därnere.
Ja, jag tror det.
Jag ringde dig och åkte hit.
Roderick?
Roderick, är du här?
Här nere.
Jag fick ditt meddelande. Vad ska jag säga?
Det är alltså över?
Inget vi kan göra.
Inget.
Hon låter oss prata en stund, så…
Jag antar att det är nåt…
Nåt som vi måste avsluta.
Ett glas?
Ja, för fan. Varför inte?
Du sa alltid att det var du och jag mot världen.
Vi skulle förändra världen.
Visst gjorde vi det?
Ja.
När började du ta hit allt det där?
Är inte en del saker mina?
För några dar sen.
Av samma skäl som faraonerna.
Det här huset,
resterna av huset, är vår grav.
Så vi behöver rätt utstyrsel, hela…
Hela skatten för livet efter detta.
Skatten. Vad fan menar du?
Guld är bara en metall, inget särskilt.
Pengar är inte ens guld längre, bara ettor och nollor.
Det är en vedertagen lögn.
Vi byggde ett liv.
Ett privilegierat liv. Vi tog oss upp från smuts, trauma,
tomma fickor och brustna hjärtan.
Vi klarade det. Säg vad man vill, steget var enormt.
Ja.
Hade vi gjort nåt annorlunda
om vi trott på kvinnan i baren?
Det är väl frågan som återstår.
Trodde du på det? Jag…
Jag minns ärligt talat inte vad jag trodde.
Tillräckligt för att skaffa spiral.
Och du som inte skyddade dig med flygvärdinnorna.
Jag var sån.
Det älskade jag dig för.
Och alla jävla människor.
Ogillar du ligodone, köp det inte.
Rädd för beroende? Överanvänd inte.
De är arga för att vi sålde det och lockade dem.
Hallå, det är bara vårt jobb.
Dessa människor.
De vill ha en hel måltid för fem dollar på fem minuter
och så klagar de på att det är skräpmat.
McDonald's skulle servera grönkålssallad dagarna i ända
om det var vad folk åt.
Det finns, men ingen köper det.
Vi kan finansiera forskning om aids,
diabetes och hjärtsjukdomar
så snart vi kommit på
hur gamla gubbar kan få kuken att stå några minuter till.
Vad är marknadsandelen för slaka penisar?
60-70 % av vårdindustrin.
Pentagon la 83 miljoner dollar på viagra förra året.
Samtidigt bidrar översta domstolen med
att beröva kvinnor deras självständighet och frihet
och förstör deras valmöjligheter, framtid och potential.
Vi gör män till knullmaskiner och kvinnor till barnfabriker
och klämmer på så vis fram fattig arbetskraft
som jobbar och konsumerar upp det lilla de tjänar.
Vad lär vi dem att vilja ha?
Hus de inte har råd med. Bilar som förorenar luften.
Engångsplast,
kläder som gjorts av svältande barn i u-länder.
Och de vill så gärna ha det att de tigger och ber,
de skriker och insisterar för att få det.
Och så är vi problemet?
Konsumenterna är jävla monster,
jävla gapande munnar.
De pekar ut dig och mig, som om vi vore problemet.
De har skapat oss.
De tiggde och bad om oss, än idag.
Så vi kan stolt sträcka på oss, min bror.
Vi har gjort vårt.
Vi ska inte gömma oss här i källaren, som om vi skäms.
Nej. Inte vi. Du och jag mot världen.
Jag struntar i om hon är döden själv.
Vill hon ha Madeline jävla Usher
får hon möta min blick.
Jag är ledsen.
Din jäve…
Förlåt.
Du har rätt.
Du är Madeline jävla Usher.
Du är en drottning.
En gudinna.
Och du ska få evigt liv.
Vad har du gjort?
Jag lät henne dö som en drottning.
Drottning Twosret närmare bestämt.
Hon måste bara vänja sig.
Det är därför de begravdes med sina tillhörigheter.
Sånt för livet efter detta.
Hon har allt hon behöver.
Hon måste bara vänja sig.
Vad har du gjort med henne?
Jag älskade henne.
Jag ärade henne.
Och efter att du hade "ärat" henne…
Var hon verkligen död?
Kanske inte.
Nu när du säger det, så stämmer det.
Vår mor var likadan.
Tack för att du kom ikväll, Auggie.
Jag är ledsen att jag har tagit upp din tid.
Det var kanske inte perfekt,
men håll med om att vi förändrade världen.
Hur många kan säga det på slutet?
Jag lovade att bekänna.
Det har jag gjort.
Jag visste.
Innerst inne.
I vargtimmen.
Då visste jag.
Jag visste att jag skulle nå toppen genom att kliva över lik.
Vi sa att det var för att lindra all smärta i världen.
Det var vår största lögn.
Man kan inte ta bort smärta.
Det finns ingen smärtlindring.
Tänk om vi skrivit det på burken.
Jag skulle ändå ha sålt det.
Aldrig mer.
"Då hördes ett långt våldsamt skri,
som rösten av tusen forsar,
och den djupa mörka sjön vid mina fötter slöt sig långsamt
och ljudlöst över resterna av Huset Usher."
Det drog med sig annat ner i jorden.
Däribland mitt fall, som nu saknar mening.
Jag ansökte om pension.
Och gick hem.
Juno ärvde allt.
Hon la ner företaget.
Fortunato Pharmaceuticals splittrades.
Det blev i stället Phoenix Foundation.
Varenda dollar gick till rehabiliteringsprogram,
forskning om missbruk och bättring.
Hon blev fri från ligodone.
Helt fri.
Arthur Pym anhölls några veckor senare
efter att Camilles assistenter lämnat in
ett berg med dokument till polisen.
Han överlämnade sig i rättssalen.
Och sa inte ett ord till sitt försvar.
Han är den enda som dömts i Fortunatofallet.
Han kommer att dö i fängelse.
Maskineriet är igång.
Man försöker reparera skadan.
Nu talas det om opiatepidemin.
Ni spred farsoten, men man försöker bekämpa den.
Smula sönder den.
Få allt att läka.
Jag visste inte vad jag skulle göra med den här.
I slutändan spelar det ingen roll varför du gjorde det.
Jag skiter i varför du gjorde det.
Vi vill varken höra din bekännelse eller din förklaring.
Så ta den med dig.
Adjö, Roderick.
Nu går jag hem…
…till min make.
Mina barn.
Deras barn.
Jag är rikast i världen.
Vet du det?
Din själ ska ensam jaga
I gravens dunkla saga
Inte en, utan alla Ska blicka in i den
Var tyst i din avskildhet Ej likvärdig med ensamhet
För då ska de dödas själar Som i livet stod framför dig
Än en gång vara med dig i döden Nu släcker deras skugga glöden
Natten är klar, men vred
Inga stjärnor blickar ned
Från sina höga himlatroner
Med ljusets hopp som dödliga skänkes
Som röda himlakroppar utan glans
Ska de tyckas dig
Som en brännande feber
Som över dig firar sin seger
Inga tankar ska du förjaga
Från synerna blir du aldrig fri
Från din själ ger de inte vika Mer än daggen varje morgon lika
Fläkten, Guds andedräkt, är mild
Dimman över kullarna spilld
En flyende skugga Ännu obruten, en symbol, ett tecken
I grenarna hänger den fast
Ett mysteriernas mysterium
HUSET USHERS UNDERGÅNG
BASERAT PÅ EDGAR ALLAN POES VERK
Undertexter: Gabriella Ekbom