84 000 mennesker bare i fjor.
Bare i USA.
Det er bare en gjetning. Det er umulig å vite nøyaktig.
941 878 siden 1985.
Igjen, bare i USA.
Igjen, bare en gjetning.
Men vi vet vel bedre?
Millioner, Roderick.
Millioner.
Det er bare dødsfallene.
Hvem vet hvor mange som er avhengige.
Ødelagte.
Tallene dine er jævlig imponerende, Roderick Usher.
Det er deg.
Jeg kunne ikke godta oppsigelsen din.
Jeg prøvde å si til søsteren din at hun ikke kunne endre på matematikken.
Hun fikk det for seg at…
Hvis jeg dør, så stopper det?
Det er et løftebrudd.
Ikke sant?
Hun prøvde å lure meg.
Si hva som kreves.
Vennen min.
Du er morsom.
Tallene er allerede fastlåste.
Det er bare noen få transaksjoner igjen.
Og hør…
…det er åpningsbjellen.
Ringt av en representant fra Fortunato Incorporated.
Tusen takk.
De makulerer forklaringen din.
De burde ikke snakket med deg uten meg. De vet bedre.
Nå kan du gi forklaringen.
Forklaringen var sann.
Faren din døde i en grusom ulykke,
men han døde som en hederlig mann.
Han tok seg av moren din her hjemme.
Hvem vet hva hun kunnet funnet på.
Hun ble lemlestet.
Gjorde han det?
Så du det skje?
Jeg forventer ikke at du forstår dette.
Faren din hadde den avgjørende stemmen.
Nå som han er borte, balanseres imperiet på et knappenålshode.
Han misbrukte og lemlestet moren min.
Han tok narkotika, og så døde han.
Moren din, selv om hun har vært gjennom mye,
forstår familien godt.
Hun vil gjøre det som er best for firmaet etter jeg har pratet med henne.
Da får du ikke det.
Jeg driter i familien.
Og firmaet.
Det er moren min.
Hvis du tror du kommer nær henne med en tang igjen,
er det over mitt lik, din jævla likrøver.
Jeg vil forklare meg igjen.
Jeg må si at jeg er…
Jeg er stolt av henne.
Du vet vel hvor hun har det fra?
Dette er kleint.
Har du fortalt det?
Ikke ennå.
Fortalt hva da?
Med Freddie borte vil styret ha… Det er ikke lett…
Jeg er ute.
De trenger noen til å ta over med en gang…
- Meg. - Så klart.
Du ville jeg skulle begå selvmord før du drepte meg.
Jeg er imponert.
Jeg vil abonnere på nyhetsbrevet.
Styret er styret.
Vi kontrollerer dem ikke.
De ville ikke våget,
med mindre dette var planlagt.
Sto du bak dette, Arthur?
Når slo du til? Etter Vic? Bare god matte?
Det var ikke det.
Det var både matte og nåde.
Men som du sa, matten var god.
Det spiller ingen rolle.
Hun lot meg ikke dø.
Din egen søster sviktet deg.
Det var dråpen.
Sjefen sa at vi hadde vunnet allerede siden du var med.
"Vi kunne slappe av. Dragen var drept."
Jeg sa at han tok feil.
Han sa at Roderick Usher har mistet barna og selskapet sitt.
Hva mer vil du?
Hva mer ville du ha?
Rettferdighet.
Hvordan ser det ut?
For det du har gjort?
Jeg vet ikke.
Jeg vet det når jeg ser det.
Jeg håper at du…
…ser det.
Jeg tror du vil det.
Barnebarnet igjen?
Hun er den beste.
Du skryter av henne, men svarer henne ikke.
Jeg er mest lik Tamerlane.
Jeg skyr intimitet.
Lenore har alltid hatt det.
Det hoppet over Freddie og Tammy. Jeg vet ikke, kanskje jeg…
Jeg kvalte det ut av dem.
Annabel hadde foreldreomsorgen.
Jeg tålte det ikke,
så jeg bombarderte dem med penger så snart de var gamle nok.
Jeg reklamerte for det livet, og de valgte meg. Selvsagt gjorde de det.
Da de dukket opp på døra mi,
så jeg på dem og så meg selv.
Det de hadde fra moren sin…
…det var borte.
Pengene drepte det.
Annabel greide ikke å leve uten dem.
Lenore har alltid hatt henne i seg.
Min lidenskap, men…
…bestemorens hjerte.
Bestemorens kompass.
Lenore har alltid hatt det.
Jeg så henne i dag.
Hvem?
Annabel Lee.
I begravelsen.
Kjærligheten vår var sterkere
Enn kjærligheten til de som var eldre
Enn de som var visere enn oss
Og verken englene i himmelen Eller demonene under havet
Kan skille min sjel
Fra sjelen til den vakre Annabel Lee
Hva gjør du her?
"Han er rik."
Da folk spurte hvordan du tok dem,
hvordan du fikk dem bort fra meg.
"Han er rik", sa jeg.
Du forstår ikke hva det ordet betyr.
De var unge.
De var sultne,
og du sa: "Her. Bli med meg. Fråts i vei."
Hva hadde jeg å stille opp med?
Men du matet dem ikke, eller hva?
Du sultet dem.
De ble stadig mindre, og en dag var de tomme.
De var tømte.
Du begynte å fylle dem med…
Hva fylte du dem med?
Hva hadde du å fylle dem med?
Fordi du var vel ikke rik?
Jeg trodde du var en rik mann, men jeg…
Nå ser jeg deg.
Jeg ser på deg og ser
deg.
Fattigdommen din.
Annabel.
Kanskje det er en skjult godhet.
Kanskje de døde i barndommen.
Hva har du gjort?
Hva faen tenkte du på?
Jeg visste at du ikke ville forstå.
Du sviktet Auggie.
- Auggie… - Han gjorde det rette.
Han får sparken.
Han la opp til det selv,
og han var en idiot.
- Naiv. - Hva er jeg da?
Jeg mente ikke det.
Jeg må være det.
Nå går du rundt på Fortunato
med Rufus Griswolds arm rundt deg.
Vi er ikke ferdige med ham.
Jeg må dra.
Ikke vær dum.
Nei, jeg må det.
Jeg kjenner deg ikke.
Mannen jeg kjenner, mannen jeg elsker, kunne aldri ha…
Men du er ikke ham.
Er du vel?
Jeg tror…
…jeg diktet ham opp.
For månen stråler aldri Uten å gi meg drømmer
Om den vakre Annabel Lee
Og stjernene funkler aldri Men jeg føler de glitrende øynene
Til den vakre Annabel Lee
Hele den lange natten Ligger jeg ved siden av
Min kjære, min kjære Mitt liv og min brud
I hennes grav ved havet
I hennes krypt ved det brusende havet
Roderick.
Send en ambulanse. Ikke nevn navnet.
Den er grei.
Tiden er inne.
Du sa du skulle si hvordan de døde.
Det har du gjort.
Du sa også at du skulle tilstå.
Det er ingen lik igjen, Roderick.
Ingen flere hemmeligheter.
Si hva som skjedde.
Tiden er inne.
Greit, Auggie.
Vi kjører på.
Vil du ikke ha?
Nei.
Jeg burde sagt det.
Der er han!
Helten min, for faen.
Mine damer og herrer, gi en applaus for
Roderick Usher, Fortunatos fremtid!
Ja!
Du aner ikke.
Jeg har ikke sovet på to år, Roddie.
To jævla år med den blodhunden etter meg.
Det du gjorde, var så jævlig vakkert!
Du er ikke på vei opp, Rod.
Du er ikke på stigen, du har nådd frem.
Du er min høyre hånd.
Jeg sa til styret og aksjonærene
at du er det beste som har skjedd dette selskapet.
Du bør si at det var din idé.
At du og Roderick kom på den sammen,
og at du bare gjorde din del.
Jeg kan ha sagt det allerede.
Og det er ikke en løgn.
Ikke nå lenger, for du er min mann.
Jeg fikk dem til å endre på planene for det nye bygget.
Ditt kontor blir ved siden av mitt.
Du blir med meg overalt. Du er en vellykket mann. Skjønner du?
Det er ingen i denne jævla verden
jeg stoler mer på enn deg.
Og det er ingen, venn eller fiende, som ikke vet det.
Ok?
- Vi tar en drink til. - Jeg har en.
Du liker vel sherry?
Fy faen. Hva er det?
Amontillado. Jøss!
En mektig vin til en mektig mann.
Visst faen.
Denne flasken koster mer enn en årslønn…
Din tidligere årslønn.
Fra og med i morgen kan du bade i denne.
For Fortunato.
Ja, for faen.
For Fortunato.
Det er bra. Ikke vær sjenerte. Bånnski.
Jeg vil nyte smaken.
Jeg må pisse.
Gjør det.
Bra jobbet. En helt, for faen.
Takk.
- Godt valg. - Jaså?
Ingen kommer ned hit.
Du vet vel hva dette er?
Dette er fundamentet til det nye bygget mitt.
Det blir 70 etasjer høyt…
Vet du noe annet?
Vi kan lage så mye lyd vi vil.
Lover du?
Ok.
- Vær tålmodig. - Ja?
Jeg må være ærlig.
Jeg trodde du var en kald fisk.
Jeg liker deg bedre sånn.
Bli her.
Kommer du deg hit, kan du gjøre hva du vil med meg.
Jeg tar utfordringen.
Hei.
Alt du vil, kjekken.
Hva faen?
Du store, sterke, mektige mann.
Hva er dette?
Se, han er våken.
Dopet dere meg?
Jeg likte at du lot som du var imponert,
som om du kan skille mellom sherry og amontillado.
Hva faen er dette?
En fiendtlig overtakelse.
Seriøst, hva er dette?
Jeg trodde vi skulle se alle faser,
men vi får vel kun fornektelse.
Når veggen er ferdig, hører vi:
"Seriøst, hva er dette?"
Hei!
Sånn, ja.
Slipp meg ut, for faen!
Jeg skal drepe dere!
Helt klart ikke.
Nå er dette selvforsvar, så takk for det.
Helvetes jævler.
Jeg skal lemleste deg og knulle alle delene. Hører du meg?
Sinne går kjempebra.
Hjelp! Noen…
Ok.
Dere lurte meg.
Dere lurte meg. Dere to, fy faen.
Dere er morsomme.
Takk.
Jeg er imponert.
Jeg kan være magikeren. Jeg kan forandre alt.
Dette er greia, Rufus.
Roderick kastet seg foran FBI,
tok kula, reddet alle,
men det betyr ikke at FBI ikke hadde rett.
Forfalskning av data, signaturer og studier
samt gravrøving.
Lik som forsvinner etter deltagelse i Fortunato-studier.
Kjemikaliene i kroppen deres vil vel være inkriminerende.
Dere stoppet det. Dere fikset det.
Ja, men bare så langt.
Vi sier til styret at vi hadde flaks,
men kreften sitter dypt.
Og mannen som står bak og er ansvarlig,
han må gå, ikke sant?
Til selskapets beste.
Hva skal jeg gjøre? Si opp?
Tilstå?
Hva skal jeg gjøre?
Ingenting.
Hør på meg.
Ok. Jeg skjønner det.
Jeg burde ikke latt Roderick ta på seg skylden.
Det handler vel om det?
Dere har rett, det var kjipt gjort.
Men jeg visste ikke hvem jeg hadde med å gjøre.
Jeg valgte feil tosk.
Men nå er det over.
Det ligger bak oss. Jeg vet at jeg undervurderte deg.
Hør på meg. Jeg kan gi deg ting.
Jeg kan gi deg alt du vil ha. Aksjeopsjoner, forfremmelse.
Du kan jobbe for oss. Høres underdirektør bra ut?
Jeg tenkte viseadministrerende.
Ja, faen heller. Hvorfor ikke?
Det vil ta en stund,
men det er et supert mål. Langsiktig.
Slutt.
Slutt! Ok…
Tre millioner.
Dollar. Hver, for faen.
Som en start!
Styret vil ikke like det du har gjort.
Og så forsvant du. Du stakk av.
Til et sted uten utleveringsavtale.
Det er krise. De eksisterende kaksene kan ikke forfremmes.
De er svertet.
Alle er i papirene.
Og ingen vil legge hodet i den løkka.
Ikke om FBI vil stramme den igjen.
Med mindre det finnes en kandidat som har sluppet unna bøddelen før.
Kanskje en styret har hørt mye om.
En selv Rufus Griswold sa var i en klasse for seg,
skuddsikker og pålitelig.
Med min kjendisstatus akkurat nå er jeg best egnet.
Særlig etter at du skrøt sånn av ham.
Og nå…
Som du sa, du kan lage så mye lyd du vil.
Ingen kommer på jobb på en uke, så godt nyttår.
Vent.
Stearinlyset varer i en time,
men så er du dessverre i mørket.
DU ER SÅ LITEN
Er du sikker på at ingen kommer?
Nei, ikke i kveld.
Han lever ikke i morgen tidlig. Ikke med cyanid.
Utrolig at han ikke kjente den. Han visste ingenting om sherry.
Skal vi gå opp igjen?
Bli sett litt.
Jeg tenkte på det, men nei. Det er bedre at de så oss gå.
Hvis politiet spør, knullet vi i bilen hans,
han stakk for å skaffe kokain og vi to dro et annet sted.
Vår jobb er å bli sett, ikke gransket.
Skjønner du det?
Mindre sted.
En bar i nabolaget.
Noe sånt.
Jeg trodde han ville bråke mer.
Vet det.
Hvor drar vi nå?
GODT NYTT ÅR
Hun bruker pels innendørs og er full av diamanter,
og snakker kun om huset på Cape.
Så ser jeg bort på matkupongen hennes, unnskyld, hennes forlovede,
og han er et oppblåst monster
som stapper kjeften full av selskapets kaviar,
og jeg tenkte: "Hvis det er ham jeg må ligge med
for å få diamanter, pels og et hus på Cape, glem det."
Så det er en grense.
Nei, det er en standard.
Jeg vil ikke ha det, noe av det,
dersom jeg må tilfredsstille en mann for det.
Hva med en kvinne?
Hei.
Jeg trodde vi hadde en greie.
Jeg er allsidig.
Hvor går grensen din, kjekken?
Jeg har ingen.
Rarere og rarere.
De fleste har en grense.
Noe eller noen de ikke er villige til å ofre,
uavhengig av gevinsten.
Jeg er ikke som de fleste.
Hva ville du gjort for å få drømmene oppfylt?
Folk snakker stort, men det er handlingene som gjelder.
Hva vil du ofre?
Hva om jeg fortalte deg
at du kan oppnå all suksessen du kunne drømt om?
Alle pengene.
All makten. Et liv i luksus. Komfort. Hva ville du gjort?
Hva ville du ofret?
Mamma pleide å fortelle oss historier fra Bibelen.
Hun snakket om at de føyelige vil arve jorden.
Hun arvet ikke en dritt.
Så alle disse hypotetiske greiene, "Jeg har aldri", "Fuck Marry Kill",
"Hva ville du gjort for en Klondike?"
"Djevelen ved korsveien."
Det er bare eventyr.
Magiske bønner og bønnestengler, nattahistorier for barn.
Verden er darwinistisk. Overlevelse, kaos, makt.
Innflytelse.
Du er en morder, eller hva?
Begge to.
Skikkelige mordere.
Jeg vil ikke si det.
Ikke? Hva ville du kalt det?
Dere drepte vel Rufus Griswold i kveld?
Og dere er her for å skape et alibi.
Bartenderen vil bekrefte at dere var her hele kvelden.
Til stengetid og etterpå.
Hva om jeg sa at jeg kan garantere at dere slipper unna med det?
Og ikke bare det.
Alt sammen.
Snart vil du bli valgt som CEO, Roderick.
Eller Madeline, om dere vil det.
Dere blir Fortunatos konge og dronning. Fødselsretten deres.
CEO, COO, hva dere vil.
Jeg gjør det enda bedre.
Ingen juridiske konsekvenser. Garantert.
Resten av livet.
Folk vil prøve, men dere blir aldri dømt for en forbrytelse.
Dere kan gjøre hva dere vil med selskapet.
Vær altruistiske eller ikke.
Jeg vil se hva dere gjør.
Hva faen prater du om?
Dere føler det.
Begge to.
I lufta.
Vi sitter utenfor tid og rom.
Nå møtes hell og mulighet.
For et tilbud.
Og hva koster det oss? Sjelene våre?
Overhodet ikke. Og selv om det var tilfelle,
så ble de solgt i kveld, én murstein i gangen.
Nei, ikke noe så tåpelig.
Det er ikke på regningen engang.
Hva om jeg sa at dere får alt det, hele greia,
og prisen blir utsatt?
La neste generasjon ta regningen.
Det er avtalen.
Dere får hele verden,
og når dere er ferdige, helt på slutten,
rett før du ville dødd, Roderick,
rett før du ville dødd uansett,
dør blodlinjen sammen med dere.
Hypotetisk sett,
hvor lenge ville han levd?
Han?
Ikke vi?
Nei, vennen, dere dør sammen.
Dere kom inn i verden sammen og forlater den sammen.
Ellers ingen avtale.
Jeg liker symmetri.
Dere ville levd lenge.
Lenger enn noen annen mann i Usher-familien.
Men når teppet faller, bukker alle sammen.
Jeg mener…
De barna ville hatt litt av et liv.
De ville aldri manglet noe.
De kunne levd i mange tiår med luksus og alle muligheter.
Eller så kunne de levd litt lenger, men slitt.
Hva er best? 40, 50 år med et liv i luksus?
Eller 70, 80 år med angst,
motgang og hjertesorg?
Alle Ushere som finnes i dag, og alle Ushere som enda ikke er født,
vil leve et velsignet, privilegert liv og forlate scenen sammen.
Hypotetisk sett?
Nei.
På ordentlig.
Det er et tilbud.
På bordet.
Hva sier dere?
Det er en god avtale.
Det er avgjort.
Så si det.
Det er en avtale.
Du også, Kleopatra.
Jeg…
Jeg har ikke barn. Dette er hans greie.
Du også.
Det er en avtale.
Før i tiden ville vi bekreftet dette med blod eller spytt.
Og senere, papyrus.
Men en avtale er en avtale over hele verden.
I kveld skal vi drikke.
Men ikke hvilken som helst drink.
Henri IV Dudognon Heritage Cognac.
Lagret på fat i 100 år.
Oppkalt til ære for den elskede franske kongen.
Kostbare greier.
Dere drikker denne på livets beste dag.
Eller deres siste natt på jorda.
Den passer perfekt.
For huset Usher.
Hvis tid har kommet.
Dere må dra.
Få litt søvn.
Dere har mye å gjøre.
Mye å gjøre.
Vi må betale.
Det er oppgjort.
Det var sprøtt.
For ei gal dame.
Tror du hun mente det…
Det svant hen som en drøm.
Da vi kom hjem, føltes det ikke virkelig.
Overhodet ikke.
En dag eller to senere var vi så redde for at Gris skulle bli funnet
at vi bare skjøv det til side.
Vi var fulle. Kanskje vi var steine.
Vi husket forskjellig.
Det var folie à deux.
En illusjon delt av to.
Så snakket vi aldri om det igjen.
De fant ikke Gris. Politiet kom aldri.
Styret stemte på meg.
Arbeidet startet.
Ligodone startet.
Gjennom årene har det vært en rar drøm.
Ikke noe mer.
Pym lette etter kvinnen.
- Du sa at han fant henne. - Ja.
Hvor var hun?
Der hun hadde vært hele tiden.
Klar for henting.
Jeg drar nå.
Jøss, det var fantastisk.
Unnskyld. Jeg måtte bare.
Han sto parkert der ute i to dager, og jeg tenkte: "Faen heller."
Jeg hadde den beste plassen.
Omdømmet ditt er berettiget.
Du er dyktig til det du gjør.
En drink?
Sett deg.
Jeg har gledet meg til dette.
Da fyren din fant meg,
skulle han kutte av hendene og hodet,
legge kroppen i ei oljetønne og senke den ned i sjøen.
Ikke sant?
Unnskyld.
Det er ikke personlig.
Jeg vet det.
Og jeg lurte deg.
Så jeg sier også unnskyld.
Husker du meg ikke?
Jeg var så imponert av dere.
Transglobe-ekspedisjonen.
Jordomseiling. For en forestilling.
Så mye penger.
Det er noe av det beste med mennesker.
Sult, fattigdom, sykdom, alt det kan fikses med penger.
Og dere gjør det ikke.
Hvis dere tok en liten pause fra forfengelighetsreisene,
fritidscruisene og romreiser for milliardærer,
om dere lot være å lage filmer og TV i ett år
og brukte pengene der de trengs,
kunne alt vært løst.
Med mer til overs.
Du var førstemann ute.
Transglobe-ekspedisjonen.
De forlot mannen i ørkenen, eller hva?
Guiden i Arktis. Egen ild, truffet i magen.
Det var den kvinnen også.
Den inuittkvinnen.
Ikke du.
Du deltok ikke.
Men du så det.
Jeg så.
Mye.
Jeg tror vi er et virus.
Folk, mener jeg.
Men dere er interessante.
Så jeg gikk på oversiden.
Jeg måtte se skipet synke med mine egne øyne.
Og du så meg også.
Ikke sant?
Stående på isen.
Nordlyset over meg.
Hva skjer med deg når Usherne er borte?
Og det skjer forresten snart.
Du har hatt en følelse av immunitet hele livet, men den er ikke din.
Den er deres, gjenspeilt på deg.
La meg gjette.
Du kan gjøre noe med det.
Det kan jeg.
Som jeg sa til en klient, når jeg er ferdig,
kan du stå midt på 5th Avenue og skyte noen
uten konsekvenser.
Forfaller regningen hans snart?
Selv jeg har grenser.
Fortunato Pharma blir oppløst i en konkurs.
Familiens fond vil være verdt 4,5 milliarder,
inkludert forliksbetalinger betalt i avdrag over ni år.
Det er en bra avtale.
Det er en jævla julegave.
Det er en smekk på fingrene og en suging.
Og det kan du fikse?
Nei, dette skjer uten meg.
Menneskene vil drite seg ut.
Rettferdighet i forretningsverdenen er en vits.
Så hva tilbyr du?
Det er en fil.
Camille L'Espanaye var god til det hun gjorde.
Hun hadde en fil om alle.
Selv du.
Den rører knapt på overflaten,
men den vil gi deg 20 til livstid.
Den blir funnet eller ikke.
Du kan enten ri på føniksen ut fra Fortunatos aske,
eller så kan du se den fly av gårde fra en fengselscelle.
Det kan jeg gjøre.
Hva vil du ha i gjengjeld?
Hva har du, Arthur, i dette livet du har bygd for deg selv?
Hvilke aktiva har du?
Jeg mener ikke penger, eiendom eller aksjeopsjoner.
Ekte aktiva.
Hva har du?
Ingen ektefelle.
Ingen barn.
Ingen familie. Ingen du bryr deg om, i det minste.
Men alle elsker noe.
Og i den kjærligheten er det en sikkerhet.
Nei.
Jeg har ingen sikkerhet.
Sikkerhet er et forhandlingskort.
Jeg vil ikke forhandles med.
Ingen har forhandlet med meg i løpet av mine 70 år.
Og der viker jeg ikke, ikke så nært slutten.
Så…
Takk for omtanken.
Og for tilbudet.
Men jeg tror jeg spiller med hånden jeg har.
Hvis det er greit.
Greit nok.
Takk.
Det har vært en glede.
Du burde vært på sykehuset.
Jeg vet mer om sykehus enn noen vil vite.
Jeg tilbringer aldri en natt der.
Jeg har det bedre her.
Jeg lover.
Det går bra. Du trenger ikke å bli her.
Hvor skal jeg dra?
Mamma er på intensivavdelingen, og jeg drar aldri hjem igjen.
Juno burde ikke dratt fra deg.
Ikke vær så hard mot henne.
Hvor er hun?
På Four Seasons.
Foreløpig, det er…
Sikkert en klinikk.
Snart.
Ikke vær sint på henne.
Hun må gjøre sitt.
Jeg skal ingen steder.
Og jeg tror kanskje…
Kanskje det er bra å ikke ha Fortunato lenger.
For deg.
Det var ikke et bra sted.
Det var ikke det.
Men det var mitt.
Kanskje du vil gjøre det bra.
En dag.
Tror du at du kan det?
Jeg mener det godt.
Gi slipp.
Gi slipp på alt.
Du har mer penger enn du kan bruke.
Enn jeg noensinne kan bruke.
La oss bruke dem.
Prøve å fikse ting.
Gi slipp på Fortunato, Ligodone og alt det fæle.
Vi har gjort fæle ting.
Familien har gjort fæle ting.
Vi kan fikse det.
Sov litt.
Du kan bli her.
Jeg ba dem om å gjøre klart et gjesterom.
Jeg har gjort det.
God natt.
Hvem er…
Jeg sa det til dem.
Vilkårene var tydelige.
De har alltid hatt problemer med å fokusere på ting
som ikke angår dem direkte.
Det bør ikke være jeg som må si
hva en blodlinje er, men…
Sett deg.
Det er mye jeg elsker med jobben,
men ting som dette gir meg ingen glede.
Jeg håper du vet det.
Jeg skal fortelle en historie om moren din.
Det går bra med henne nå som hun er på klinikken.
Det tar tre år, mer enn 100 hudtransplantasjoner,
fysioterapi, gjenoppbyggende kirurgi.
Men hun holder ut.
Hun er sterk.
Krigsarrene blir en rustning.
Hun arver en betydelig formue når Fortunato kollapser.
Hun bruker dem godt.
Hun gir bort mesteparten
til organisasjoner mot misbruk,
men starter også en veldedig organisasjon.
Hun har avdelinger over hele verden.
Hun kaller den Lenore Foundation.
Etter datteren.
Hun redder mange liv.
Vil du vite hvor mange?
Dusinvis det første året.
Så hundrevis.
Og så tusenvis.
Så vokser det enormt.
600 000 etter fem år. Millioner etter ti år.
Faktisk over 3 000 000.
Det er vanskelig å telle,
fordi de hun hjelper, hjelper andre.
Som hjelper andre. Og andre.
Og så videre…
Det er dette jeg vil at du skal høre.
Du gjorde det.
Du gjorde det da du fikk henne ut av huset og da du trosset faren din.
Du reddet dem.
Valget du tok, sender et ekko gjennom millioner av liv.
Det bør du vite.
Vent. Hva snakker du om? Lenore Usher er ikke død.
Hun er det.
Hun døde i kveld.
Det er ikke mulig.
Det er ikke…
Hun har tekstet i hele kveld.
Madeline hadde et prosjekt.
Et prosjekt om sansende KI.
Det lager en digital utgave av deg.
Hun ble aldri ferdig.
Hun ville blitt det
med mer tid.
Hun brukte Lenore som betatest.
Hun laget en Lenore-bot for litt siden.
Den helsikes greia var aktivert, for den har tekstet meg…
…hele kvelden.
Den har hengt seg opp i…
…noe tull.
ALDRI MER
Det var en uhyggelig natt
Mens jeg grublet
Svak og sliten
Dypt inn i mørket så jeg Lenge sto jeg der og lurte, fryktet
Tvilte, drømte drømmer Ingen dødelig har turt å drømme før
Stillheten var ubrutt Og stillheten ga ingen tegn
Det eneste ordet som ble sagt Var det hviskede ordet: "Lenore"
Ravnen fløy aldri Sitter fortsatt
På den gustne bysten av Pallas Rett over kammerdøra
Og øynene hans ligner På en demon som drømmer
Lampelyset over ham strømmer Kaster skyggen hans på gulvet
Og sjelen min, ut fra den skyggen Som ligger flytende på gulvet
Skal aldri løftes mer
Vi er endelig der.
Ikke sant?
Verden uten smerte.
Det var hele poenget.
Ingen tåler litt ubehag.
Det gjør vondt og de gråter, og jeg tok det bort!
Jeg slukket flammene i ryggen deres,
i leddene, hodene og hendene.
Jeg viftet med staven. Det var ikke nok.
Det var aldri nok.
De ville bare ha mer.
Mer og mer.
Vennen min.
Ikke lur en luring.
Kjørte du hit sånn?
Når kjørte du bilen din sist?
Og i kveld gjør du det barfot.
Bra for deg.
Jeg har jobbet med mange innflytelsesrike personer gjennom årene,
men når det gjelder antall døde, er du blant topp fem.
Se deg rundt.
Det er dine døde.
Var det ikke for deg, hadde de vært i live.
En ny hvert femte minutt. Bare i USA, men
åpne det opp til verden.
Hvorfor kom du hit?
På vei hjem.
Ditt virkelige hjem.
Ville du ta farvel?
En siste titt på det store tårnet ditt.
Pyramiden din.
Det er ditt ekte monument.
Der ute.
Det er et av verdens undere.
Og det er evig.
Det er arven din.
Gi deg selv et øyeblikk.
Så finner du veien hjem.
Vi er nesten ferdige her.
Du skal ringe Auguste Dupin og be ham om å møte deg.
Var det i kveld?
Det var det.
Du sa at Madeline er der nede.
Jeg tror i det minste det.
Jeg ringte deg og kom hit.
Roderick?
Roderick, er du her?
Her nede.
Jeg fikk meldingen din, og jeg vet ikke hva jeg skal si.
Så det var det?
Vi kan ikke gjøre mer.
Nei, ingenting.
Hun gir oss noen minutter til å prate, så…
Det må vel være noe…
Noe vi skal snakke om.
Drink?
Ja, faen heller, hvorfor ikke?
Du sa alltid at det var oss to mot verden.
Vi skulle forandre verden.
Vi gjorde det?
Vi gjorde det.
Når tok du med tingene hit?
Er de ikke mine?
For noen dager siden.
Akkurat som faraoene.
Dette huset, dette…
Dette kadaveret av et hus er graven vår.
Vi trenger all pynten, alle…
Alle disse skattene til livet etter døden.
Skattene. Hva faen betyr det?
Gull er bare et metallgrunnstoff. Ikke noe spesielt.
Penger er ikke gull lenger, bare ettall og nuller.
Det er en løgn.
Vi skapte et liv.
Et privilegert liv ut fra kun skitt og traumer,
tomme lommer og knuste hjerter.
Vi gjorde det. Si hva du vil, men det var av betydning.
Det var det.
Hadde vi gjort noe annerledes
om vi trodde kvinnen i baren var ekte?
Det er det siste spørsmålet.
Trodde du på det?
Jeg husker ikke hva jeg trodde.
Jeg startet på prevensjon.
Du brukte aldri kondom med de jævla flyvertinnene.
Jeg var den jeg var.
Jeg elsket deg for det.
Og de jævla folkene der ute, Roderick.
Vil du ikke ha Ligodone, ikke kjøp det.
Vil du ikke bli avhengig, ikke ta det.
De er sinte fordi vi gjorde det tilgjengelig og ønskelig.
Det er den eneste jævla jobben vår.
Disse folkene.
De vil ha et helt måltid for fem dollar på fem minutter,
så klager de på at det er dritt og plast.
McDonald's ville servert grønnkålsalat dagen lang
om folk hadde spist det.
Det finnes, ingen kjøper det.
Vi vil investere i AIDS-forskning,
og diabetes og hjertesykdommer
så snart vi finner ut
hvordan vi holder de gamle pikkene harde i noen minutter til.
Hva er markedsandelen for slappe pikker?
Seksti, sytti prosent av helsevesenet.
Pentagon brukte 83 millioner på Viagra i fjor.
Samtidig gjør høyesterett sitt
for å ødelegge uavhengigheten, fratar kvinner friheten
og river ikke bare valget i fillebiter, men også fremtiden og potensialet.
Vi gjør menn til sædfontener og kvinner til fabrikker
som produserer en utarmet arbeidsstokk
som jobber og forbruker det lille de tjener.
Hva lærer vi dem å hige etter?
Hus de ikke har råd til. Biler som forgifter lufta.
Engangsplast,
klær laget av sultende barn i u-land,
og ønsket om det er så sterkt at de trygler om det,
de skriker etter det og insisterer på det.
Og vi er problemet?
De jævla monstrene, de jævla forbrukerne,
de jævla munnene.
De peker på oss to som om vi er problemet.
De oppfant oss.
De tryglet om oss. De gjør det ennå.
Vi står rake og stolte, bror.
Regningen har forfalt.
La oss ikke gjemme oss i kjelleren som om vi har noe å skamme oss over.
Nei. Ikke vi. Du og jeg mot verden.
Det kan være Døden i egen person.
Vil hun ha Madeline Usher,
må hun se meg rett i øynene.
Unnskyld.
Din jæv…
Unnskyld.
Du har rett.
Du er jævla Madeline Usher.
Du er en dronning.
Du er en gudinne.
Og du skal leve evig.
Hva gjorde du?
Sendte henne bort som en dronning.
Som dronning Twosret.
Hun akklimatiserer seg.
Derfor ble de begravet med alle de tingene
til livet etter døden.
Hun har alt hun trenger.
Hun må bare venne seg til det.
Hva gjorde du?
Jeg elsket henne.
Jeg hedret henne.
Akkurat. Og etter du "hedret" henne…
Sikker på at hun er død?
Kanskje ikke.
Nå som du nevner det, gir det mening.
Mora vår var også sånn.
Takk for at du kom i kveld, Auggie.
Unnskyld for alt jeg har gjort mot deg.
Det var ikke perfekt,
men vi forandret verden.
Hvor mange kan si det?
Jeg lovte deg en tilståelse.
Og her er den.
Jeg visste det.
Innerst inne.
I midnattstimen.
Jeg visste det.
Jeg visste at jeg ville klatre til toppen av tårnet på en haug med lik.
Vi sa at det dreide seg om å lindre verdens smerte.
Det var vår største løgn.
Smerte kan ikke elimineres.
Smertestillende midler finnes ikke.
Se for deg om det sto på boksen.
Vi kunne solgt den likevel.
Aldri mer.
"Det var et langt, opprørsk rop
som stemmen av tusen vann,
og det dype og mørke tjernet rundt beina mine lukket seg ondskapsfullt
og stille over restene av huset Usher".
Det dro med seg andre ting ned i jorda.
Saken min er fåfengt nå.
Jeg pensjonerte meg.
Og jeg dro hjem.
Juno arvet alt.
Og hun oppløste alt.
Fortunato Pharmaceuticals kollapset. Strippet for deler.
Forvandlet til Phoenix Foundation.
Hver eneste dollar gikk til rehabiliteringsprogrammer
og avhengighets- og rekonvalesensresearch.
Hun sluttet å ta Ligodone.
Helt.
Arthur Pym ble pågrepet noen uker senere
etter at Camilles tidligere assistenter ga
en haug med filer til politiet.
Han innrømte alt i rettssalen.
Jeg sa ikke ett ord i hans forsvar.
Han er den eneste fra Fortunato Pharmaceuticals som ble dømt.
Og han vil dø i fengsel.
Myndighetene står på
for å stoppe blødningen.
Vi er i en opioidepedemi.
Du tatoverte den på verden, men de prøver å fjerne den.
Ta den fra hverandre.
Helbrede den.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med dette.
Det spiller ingen rolle hvorfor du gjorde det.
Jeg gir faen i hvorfor du gjorde det.
Vi vil ikke ha en tilståelse eller en forklaring fra deg.
Så ta alt det med deg.
Farvel, Roderick.
Jeg drar hjem…
…til mannen min.
Barna mine.
Barna deres.
Jeg er verdens rikeste mann.
Vet du det?
Sjelen din skal ende opp alene
Mørke tanker om den grå gravsteinen
Ikke én, men alle sammen, skal snoke i dine hemmeligheter
Vær stille alene Det er ikke ensomhet, for da
Er åndene til de døde som sto I livet før deg, igjen
I døden rundt deg, og viljen deres Skal overskygge deg, vær stille
Natten, selv om den er klar, skal mørkne
Og stjernene skal ikke se ned
Fra sin øye trone i himmelen
Med lys som håp til dødelige gitt
Med deres røde ringer, uten stråler
Som i kjedsommelighet skal virke
Som en brann og en feber
Som vil klamre seg til deg
Nå er tanker du ikke skal forvise
Visjoner som aldri skal forsvinne
Fra ånden din skal de svinne hen Aldri mer, som duggdråper fra gresset
Brisen, Guds pust, er stille
Og tåken i åsen
Skyggefull, men ubrutt Er et symbol og et tegn
Hvordan den henger i trærne
Et mysterium av mysterier
HUSET USHERS FALL
BASERT PÅ VERKENE TIL EDGAR ALLEN POE
Tekst: Mari Hegstad Rowland