Jen za loňský rok 84 000 lidí.
Jenom v USA.
A to je pouhý odhad. Přesný počet se nedá zjistit.
Od roku 1985 je to 941 878.
Opět jen v USA.
A znovu pouze odhadem.
Ale my víme svoje.
Jsou to miliony, Rodericku.
Miliony.
A to jen úmrtí.
Kdo ví, kolik dalších je závislých.
Na dně.
Tvoje skóre je fakt působivý, Rodericku Ushere.
Vážně jsi to ty.
Nemohla jsem přijmout tvou rezignaci.
Snažila jsem se tvé sestře vysvětlit, že matematika je neúprosná.
A ona si namlouvala, že…
Když umřu, zastavím to?
To je podvádění.
Že ano?
Chtěla mě ošidit.
Řekni si cenu.
Ale drahoušku,
nebuď směšný.
S těmi čísly už nikdo nehne.
Zbývá už jen pár transakcí.
A slyšíš?
Zvoní na začátek obchodování.
Dnes zvoní zástupce společnosti Fortunato.
Vážím si toho.
Tvou výpověď roztrhají.
Neměli s tebou mluvit v mé nepřítomnosti. Dobře to vědí.
Teď jim dáš správnou výpověď.
Řekla jsem jim pravdu.
Pravda je, že tvůj otec zemřel při strašlivé nehodě,
ale zemřel jako čestný muž.
O tvou matku tady pečoval.
Ve svém stavu si mohla způsobit kdovíco.
Zmrzačil ji.
Opravdu?
Viděla jsi to?
Neočekávám, že to pochopíš,
ale otcův hlas byl v radě rozhodující.
Když je pryč, impérium balancuje na hraně.
Týral a znetvořil mou matku.
Pak se podle mě napral drogama a nechal se zabít.
I když si tvoje matka prošla peklem,
ví, jak to v téhle rodině funguje.
Slibuju ti, že až si s ní promluvím, udělá, co je správné pro společnost.
Tak vás k ní nepustím.
Je mi fuk, co chce rodina.
Nebo společnost.
Jde o mou mámu.
A jestli k ní chcete zase přijít s kleštěma,
tak jen přes mou mrtvolu, démone.
Ráda bych učinila novou výpověď.
Musím říct, že jsem…
Jsem na ni pyšný.
Víte, kde se to v ní bere.
Tohle je divné.
Už jste mu to řekl?
Ještě ne.
Řekl co?
Když je Freddie mrtvý, rada chce… Nevím, jak to…
Jsem ze hry.
Když už tu Freddie není, potřebujou někoho, kdo rychle zakročí.
- Mě. - No jistě.
A mám se zabít dřív, než to stihnete vy.
Klobouk dolů, Mads.
Předplatím si tvůj bulletin.
Rada je rada.
Nemám na ni vliv.
Netroufli by si.
Ne, pokud už nebyli nalomení.
To vy, Arthure?
Kdy jste do toho vstoupil? Po Vic? Dobře jste si to spočítal?
Tak to nebylo.
Byly to počty i milosrdenství, rovným dílem.
Ale jak jsi říkal, spočítala jsem to dobře.
To je jedno, Madeline.
Nedovolila by mi zemřít.
Vlastní sestra vám uťala hlavu.
To vás dostalo na lopatky.
Šéf řekl, že s vaší hlavou na podnose už máme vyhráno.
Řekl: „Nechme to plavat. Drakovi uťali hlavu.“
Nesouhlasil jsem.
Povídá: „Roderick Usher přišel o děti i společnost.
Co ještě chcete?“
A co jste chtěl?
Spravedlnost.
Jak podle vás vypadá?
Za to, co jste udělal?
Nevím.
Asi ji poznám, až ji uvidím.
Doufám, že ano.
Že ji uvidíte.
Jsem o tom přesvědčen.
Zase vnučka?
Je z nás nejlepší.
Máte o ní tak vysoké mínění, ale neodepíšete jí.
Ze svých dětí se nejvíc podobám Tammy.
Intimitu hledám venku.
Lenore tohle měla.
Freddieho a Tammy to přeskočilo. Nebo možná jsem…
to v nich zadusil.
Svěřili je do péče Annabel
a já se s tím nesrovnal.
Tak jsem počkal, až budou dost staré, a zasypal je penězi.
Před očima jim probleskl celý život a vybrali si mě. Jak jinak.
A když se ukázali u mých dveří,
uviděl jsem v nich sebe.
A všechno, co v sobě měli po matce,
bylo pryč.
Peníze to zabily.
Annabel bez dětí nedokázala žít.
Ale Lenore vždycky byla po ní.
Můj temperament,
ale babiččino srdce.
Její kompas.
Odjakživa byla taková.
Dnes jsem ji viděl.
Koho?
Annabel Lee.
Na pohřbu.
Však naše láska déle potrvá,
než lásky všech starších než my.
Však moudřejších, nežli jsme my
a nejenom andělé z blankytného ráje ani démoni z podmoří
neodloudí mne
od duše té krásné Annabel Lee.
Jak to, že jsi tady?
„Je bohatý.“
Když se mě ptali, jaks je získal,
jak jsi je ode mě odlákal,
říkávala jsem: „Je bohatý.“
Ani nechápeš, co to slovo znamená.
Byli mladí.
Měli hlad
a tys jim řekl: „Pojďte se mnou. Nacpěte se.“
Jak jsem s tím mohla soupeřit?
Ale neživils je dobře, viď?
Nechals je vyhladovět.
Vracelo se mi z nich pokaždé míň a míň, až jednoho dne byli prázdní.
Vysál jsi je.
Začal jsi je krmit…
Čím jsi je nakrmil, Rodericku?
Čím jsi je mohl krmit?
Ty jsi totiž nebyl bohatý.
Celou dobu jsem si myslela, že ano, ale…
Teď tě vidím.
Když se na tebe podívám, vidím…
tebe.
To, jak jsi chudý.
Annabel.
Třeba je to převlečená laskavost.
Možná zemřeli už jako děti.
Co jsi to provedl?
Co sis sakra myslel?
Věděl jsem, že to nepochopíš.
Zradil jsi Auggieho.
- Ten… - Dělal správnou věc.
Vyhodí ho, Rodericku.
Jak si ustlal, tak si lehne.
A popravdě, byl pěknej blbec.
- Naivní. - Co jsem potom já?
Tak jsem to nemyslel.
Asi jsem taky blbá.
Protože teď se promenuješ ve firmě
a Rufus Griswold tě plácá po rameni.
Neskončili jsme s ním.
Já odcházím.
Nebuď hloupá.
Myslím to vážně. Já…
Nevím, kdo jsi, Rodericku.
Ten muž, kterého znám a miluju, by nikdy…
Ale ty nejsi on.
Že ne?
Zdá se mi,
že jsem si ho vymyslela.
Nevyjde měsíc, leč vzbudit můj sen
o krásné Annabel Lee
a nevyjdou hvězdy, leč roznítit zrak
mé krásné Annabel Lee.
Tak celou noc ležívám s bolestí
u krásné své mrtvé nevěsty,
v té truchlivé hrobce v přímoří,
v tom truchlivém hrobě při moři.
Rodericku.
Pošlete autobus, ale anonymně.
Provedu.
Je čas.
Je čas, Rodericku.
Slíbil jste mi říct, jak zemřeli.
To jste udělal.
Ale taky jste se chtěl doznat.
Už nikdo nezbývá, Rodericku.
Žádní kostlivci ve skříni.
Povězte, co se stalo.
Je čas.
Dobrá, Auggie.
Začněme.
Opravdu si nedáte?
Ne.
To jsem měl říct taky.
Tady je!
Můj hrdina.
Dámy a pánové, prosím potlesk
pro Rodericka Ushera, budoucnost Fortunata!
Jo!
Neumíš si to představit.
Dva roky jsem nespal, Roddie,
dva roky s tím podělaným psem v patách.
Ale tys to s ním sehrál dokonale!
Ty nemáš jen dobře našlápnuto, Rode,
ani nestoupáš po žebříčku. Ty už tam jsi.
Jsi moje pravá ruka.
Oznámil jsem radě i akcionářům,
že jsi to nejlepší, co tuhle firmu mohlo potkat.
Měl byste jim říct, že to byl váš nápad.
Že jste to vymysleli s Roderickem
a vy jste jen hrál svou roli.
Co když už jsem jim to řekl?
Vždyť jsem ani nelhal.
Už ne, protože jsi můj chlap.
Dokonce jsem nechal překreslit plány novýho sídla.
Staví ti kancelář hned vedle mojí.
Budeš se mnou na každým kroku. Jsi můj pobočník, chápeš?
Nikomu na týhle planetě
nevěřím víc než tobě.
A není nikdo, žádný přítel ani nepřítel, kdo by to nevěděl.
Jasný?
- Napijem se. - Myslela jsem na to.
Že jste na sherry?
No ty krávo. Co to je?
Amontillado. Pane jo!
Silné víno pro silného muže.
To je fakt.
Takhle flaška stojí pravděpodobně víc než tvůj roční…
Tvůj dřívější roční plat.
Protože od zítra se v tom budeš moct vykoupat.
Na Fortunato.
Na to se napijeme.
Na Fortunato.
Nežinýrujte se, do dna.
Chci ho vychutnat.
Musím si odskočit.
Jasně, běž.
Dobrá práce. Jsi borec.
Díky.
- Dobrá volba. - Jo?
Sem se nikdo nezatoulá.
Víš, co to je.
Tohle jsou základy mojí nový budovy.
Bude mít sedmdesát pater.
A víš co ještě?
Můžeme křičet, jak chceme.
Nekecáš?
Tak jo.
- Trpělivost. - Jo?
Něco ti řeknu.
Měl jsem tě za studenej čumák.
Takhle se mi líbíš víc.
Zůstaň.
Jestli dojdeš až ke mně, můžeš si dělat, co chceš.
Výzva přijata.
Kruci.
Co jen budeš chtít, kanče.
Co je, kurva?
Ty mocný, velký zvíře.
Co se děje?
Hele, probral se.
Zdrogovali jste mě?
Pěkně jsi předstíral, že ti chutná.
Jako bys poznal rozdíl mezi sherry a amontilladem.
Co to krucinál je?
Nepřátelské převzetí.
Vážně, o co jde?
Doufala jsem ve všechna stádia,
a ty se zasekneš u popírání.
Až budem pokládat poslední cihlu,
budeš pořád říkat tohle?
Hej!
No konečně.
Okamžitě mě pusťte!
Já vás zabiju!
Leda ve snu.
Výhrůžky z toho dělají sebeobranu, takže díky.
Zmrdi.
Rozsekám vás na cimprcampr. Slyšíte?
Vztek ti jde báječně.
Pomoc! Pomozte mi někdo!
Tak jo.
Dostali jste mě.
Vy jste ale dvojka. To se vám povedlo.
Fakt válíte, to vám povím.
Děkujeme.
Já zírám.
Umím zázraky. Můžu pro vás hodně udělat.
Věc se má takhle, Rufusi.
Roderick se vydal federálům,
schytal kulky za ostatní,
ale to neznamená, že federálové neměli pravdu.
Falšování údajů, podpisů, podvodné studie
a vykrádání hrobů.
Po ukončení studie mizí těla účastníků.
Nejspíš proto, že v nich byly usvědčující látky.
Tys to všechno zarazil. Vyřešils to.
Jo, prozatím.
Radě řekneme, že jsme odvrátili zlo,
ale rakovina se rozlezla
a muž, který za tím vším stojí,
musí od válu. Není to tak?
Pro dobro firmy.
Co po mně chcete? Rezignaci?
Doznání?
Co mám udělat?
Nic.
Tak jo. Poslouchejte.
Chápu to.
Neměl jsem po Roderickovi chtít, aby to žehlil.
O to jde, ne?
Uznávám, že jsem to podělal.
Ale já to nevěděl! Já netušil, s kým mám tu čest.
Vybral jsem si špatnýho pěšáka.
Teď to bude jinak.
Co bylo, bylo. Špatně jsem vás odhadl.
Můžu vám toho hodně dát.
Co si budete přát. Cenný papíry, povýšení.
Madeline, pojď pro nás dělat. Jako viceprezidentka?
Co provozní ředitelka?
Jasně, proč ne?
Sice to chvilku potrvá,
ale je to skvělej cíl. Do budoucna.
Přestaňte.
Tak jo.
Tři miliony.
Dolarů. Pro každýho.
Pro začátek!
Rada bude v šoku, až zjistí, co jsi provedl.
A pak jsi zmizel, zdrhnul.
Do země, odkud nevydávají zločince.
Společnost jde ke dnu, současné manažery povýšit nemůžou,
všichni jsou do toho namočení.
Figurují ve spisu.
Nikdo nechce strkat hlavu do oprátky.
Zvlášť když ji FBI znovu utáhnou.
Ledaže by existoval kandidát, který už šibenici jednou unikl.
Někdo, o kom už rada hodně slyšela.
Někdo, o kom dokonce Rufus Griswold prohlásil, že je na výši,
loajální a naprosto spolehlivej.
A vzhledem k tomu, že jsem teď celebrita, můj vzestup bude raketovej.
Zvlášť když jsi ho tak vychválil.
A teď…
Jak jsi řekl, můžeš křičet, jak chceš.
Týden nemá nikdo přijít do práce, takže šťastnej a veselej.
Počkej.
Svíčka vydrží tak hodinu,
pak tu budeš potmě.
JSI TAK PŘÍZEMNÍ
Určitě sem nikdo nepřijde?
Dnes večer ne.
A do rána stejně nepřežije, ne s tím kyanidem.
Fakt nechápu, že ho necítil. O sherry evidentně nevěděl ani ň.
Půjdeme zas chvíli nahoru?
Aby nás viděli?
Nakonec spíš ne. Moc bezchybný. Dobře že nás spolu viděli odcházet.
Když se poldové budou ptát, opíchala jsem ho v autě,
on odjel někam pro koks a my dva jsme šli ještě do jinýho podniku.
Dnes nás musí vidět, ale ne moc zkoumat.
Chápeš?
Menší podnik.
Místní bar.
Něco takovýho.
Čekal jsem, že bude hlučnější.
Že jo?
Tak kam půjdeme?
ŠŤASTNÝ NOVÝ ROK
Nosí doma kožich, úchvatný diamanty
a pořád mele o svým domě na pláži.
Pak se kouknu na toho jejího chlebodárce, teda pardon, snoubence,
a je to takovej slizák odpornej,
co se cpe firemním kaviárem.
Pomyslela jsem si, že tomuhle bych musela jít na ruku.
Ani za všechny diamanty, kožichy a domy světa.
Takže máte hranice.
To nejsou hranice, ale standard.
Nechci to, nic z toho,
pokud to obnáší sloužit k potěšení muže.
A co ženy?
Hele.
Nejiskřilo to mezi námi?
Jsem všestranná.
Co už je přes čáru, fešáku?
Asi nic.
Čím dál zajímavější.
Zjišťuju, že většina lidí má svůj práh.
Něco nebo někoho, koho nejsou ochotni obětovat,
ať je nabídka sebelepší.
Nejsem jako většina.
Co byste pro splnění svých snů udělali?
Lidi toho napovídají, ale často jsou to planý řeči.
Co byste udělali?
Co kdybych vám řekla, že hned teď
můžete dosáhnout veškerýho představitelnýho úspěchu?
Peněz.
Moci. Života v přepychu a pohodlí. Co byste udělali?
Co byste obětovali?
Matka nám vyprávěla biblický příběhy.
O tom, jak pokorným bude patřit země.
Ale nedostala ani prd.
Takže všechny tyhle řeči
a hypotézy o tom,
co by kdyby,
jsou jen výmysly.
Pohádky pro děti.
Skutečný svět se řídí Darwinem. Přežití, chaos, moc.
Vliv.
Jsi zabiják, viď?
Vy oba.
Párek zabijáků.
To bych neřekla.
Jak jinak byste to nazvali?
Dneska jste přece zabili Rufuse Griswolda.
A tady jste kvůli alibi.
Tahle barmanka dosvědčí, že jste tu byli celou noc.
Do zavíračky a ještě i pak.
Co kdybych vám zaručila, že vám to projde?
A nejen tohle.
Všechno.
Za nějaký čas, zanedlouho, z vás udělají ředitele, Rodericku.
Nebo z vás, Madeline.
Budete král a královna Fortunata. Podle práva.
Ředitel, provozní ředitelka, cokoliv chcete.
A přihodím ještě něco.
Žádná právní zodpovědnost. Přísahám.
Po celý život.
Můžou se o to snažit, ale nikdy vás neusvědčí z žádného zločinu.
Se společností naložte, jak je libo.
Dělejte charitu, jestli chcete.
Chci vidět, co provedete.
O čem to kurva mluvíte?
Cítíte to.
Oba dva.
Ve vzduchu.
Sedíme mimo čas a prostor.
Štěstí se snoubí s příležitostí.
Lákavá nabídka.
A teď řeknete, že nás to bude stát duši nebo tak něco?
Nic takového. A i kdyby,
už jste ji dneska prodali, cihlu po cihle.
Ne, nic tak hloupého.
Ani vám to nepřipíšu na účet.
Co když řeknu, že dostanete tohle všechno
a platba se odloží?
Ať účet vyrovná příští generace.
Tohle nabízím.
Bude vám patřit svět,
a až skončíte, úplně na závěr,
těsně před vaší smrtí, Rodericku,
těsně před tím, než byste stejně umřel,
vymře i vaše rodová linie.
Čistě hypoteticky…
Jak dlouho by žil?
On?
Ne my?
Ne, drahoušku, vy dva zemřete spolu.
Spolu jste přišli na svět, spolu z něj i odejdete.
Jinak se nedohodneme.
Mám ráda symetrii.
Žili byste dlouho.
Déle než všichni Usherové doteď.
Ale až padne opona, všichni se ukloníte společně.
No…
Ty děti… Žily by si dobře.
Nikdy by jim nic nechybělo.
Prožily by desítky let v luxusu, měly by nepřeberně možností.
Nebo by mohly žít trochu déle, ale byl by to boj.
Co je láskyplnější? 40, 50 let života jako v bavlnce,
nebo 70, 80 let strachování,
soužení a zármutku?
Všichni Usherové, kteří už žijí, i všichni, kteří se teprve narodí,
budou žít požehnaný, privilegovaný život a vytratí se ze scény společně.
Hypoteticky?
Ne.
Myslím to vážně.
Je to nabídka.
Leží na stole.
Tak co říkáte?
Za mě dobrá nabídka.
Za mě jsme dohodnutí.
Tak to řekněte.
Platí.
Vy taky, Kleopatro.
Já…
Ani nemám děti, jde o něj.
Vy taky.
Platí.
Kdysi dávno bychom to stvrdili krví nebo slinami.
A později papyrem.
Ale dohoda je dohoda, všude na světě.
Dnes večer se jen napijeme.
Ale ne ledasčeho.
Henri IV Dudognon Heritage Cognac.
Sto let zrál v sudu.
Pojmenován po oblíbeném francouzském králi.
Drahá záležitost.
Pije se v nejlepší den života.
Nebo poslední noc na zemi.
Tahle chvíle si ho žádá.
Na rod Usherů,
jehož čas přichází.
Měli byste jít.
Prospěte se.
Čeká vás hodně práce.
Hodně práce.
Vyrovnáme se.
Už se stalo.
To bylo ujetý.
Fakt divná dáma.
Myslíš, že to myslela…
Vypařil se jako pára nad hrncem.
A než jsme došli domů, bylo to jako sen.
Jenom sen.
A za den, dva nato jsme se tak báli, že objeví Grise,
že jsme na to přestali myslet.
Byli jsme opilí. Možná sjetí.
Pamatovali jsme si to jinak.
Byla to folie à deux.
Klam sdílený dvěma lidmi.
Nikdy už jsme o tom nemluvili.
Grise nikdy nenašli. Poldové nepřišli.
Já byl zvolen.
A začala práce.
Ligodon.
Během let se z toho stal jen divný sen.
Nic víc.
Pym tu ženu hledal.
- Říkal jste, že ji našel. - Jo.
Kde byla?
Tam, kde byla celou dobu.
Náklad připraven.
Já odcházím.
To bylo něco.
Omlouvám se, nemohla jsem si pomoct.
Dva dny tu ten váš mužíček parkoval, tak jsem si řekla, co už.
V domě jsem na něj báječně viděla.
Vaše reputace je zasloužená.
Ve své práci jste úžasný.
Něco k pití?
Posaďte se.
Na tohle jsem se těšila.
Ten váš chlápek by mě nabral,
usekal by mi ruce a hlavu,
nacpal mý tělo do barelu a zahodil někde sto mil daleko?
To pořád platí?
Omlouvám se.
Není to nic osobního.
Já vím, Arthure.
Já to na vás nastražila.
Takže se taky omlouvám.
Vážně si mě nepamatujete?
Udělali jste na mě dojem.
Expedice napříč zeměkoulí.
Obeplout planetu. Taková show.
Tolik peněz.
To mám na lidech nejradši.
Hladomor, chudoba, choroby. Všechno byste pomocí peněz vyřešili.
Ale neuděláte to.
Kdybyste si dali pohov od těch zbytečných cest jen z plezíru,
výletních plaveb a vesmírného závodu miliardářů,
kdybyste na rok přestali točit filmy a televizní pořady
a utratili ty peníze za to, co je třeba,
bylo by po problémech.
A ještě by zbylo.
Ale vy jste s tím začal.
S tou expedicí.
Toho muže v poušti tam nechali, že ano?
Ten průvodce po Arktidě. Palba do vlastních řad, schytal to do břicha.
A pak ta žena.
Ta Eskymačka.
Vy ne.
Nepodílel jste se.
Ale viděl jste to.
Viděl.
Viděl jsem mnohé.
Jsme virus, připadá mi.
Myslím lidi.
Ale jste tak zajímaví.
Proto jsem musela na palubu.
Musela jsem tu loď vidět na vlastní oči.
I vy jste mě viděl.
Že ano?
Jak stojím na ledu.
Polární záře nad námi.
Co s vámi bude, až tu Usherové nebudou?
Což bude mimochodem záhy.
Celý život jste si užíval jakési imunity, ale ta není vaše.
Patří jim. Ta vaše je jen její odraz.
Budu hádat.
Můžete s tím něco udělat.
Ano.
Jak jsem řekla jednomu klientovi,
můžete na Páté Avenue zastřelit člověka,
a nebude vás to nic stát.
A přijde zúčtování brzy?
I já mám hranice.
Fortunato Pharmaceuticals skončí v konkurzu.
Rodinný trust zaplatí čtyři a půl miliardy,
včetně poplatků za vládní vyrovnání, ve splátkách na devět let.
To zní dost dobře.
To je dárek k Vánocům.
Jen malý políček za to všechno.
To dokážete zařídit?
Ne, k tomu dojde beze mě.
Lidstvo si to podělá samo.
Korporátní spravedlnost v tomto světě je pointa.
Tak co mi nabízíte?
Existuje spis.
Camille L'Espanayeová byla ve své práci skvělá.
Na každého měla složku.
I na vás.
Jen klouže po povrchu,
ale je toho v ní dost na doživotí.
Může se najít, nebo nemusí.
Buď vzlétnete z popela Fortunata na fénixovi,
nebo se na jeho let můžete dívat z vězení.
To umím zařídit.
Co žádáte na oplátku?
Co můžete nabídnout, Arthure, v tomto životě, jak jste si ho zařídil?
Jakých aktiv jste dosáhl?
Peníze, nemovitosti ani akcie mě nezajímají.
Skutečná aktiva.
Co máte?
Nemáte manželku.
Nemáte děti.
Žádnou rodinu. Tedy žádnou, na které vám záleží.
Ale všichni něco milují.
A ta láska představuje zástavu.
Ne.
Nemám nic takového.
To by mě mohlo ovlivnit.
A já se nenechávám ovlivnit.
Žádný muž ani žena mě za 70 let mého života neovlivnil.
Z toho neustoupím, ne tak blízko konci.
Takže…
Děkuji za zvážení.
A za vaši štědrou nabídku.
Ale budu hrát s tím, co mám v ruce.
Pokud vám to nevadí.
Beru.
Děkuju.
Bylo mi potěšením.
Měls zůstat v nemocnici.
Beruško, o nemocnicích vím víc, než je záhodno.
Tam mě nikdo nedostane.
Je mi daleko líp tady.
Věř mi.
Jsem v pořádku. Nemusíš tu zůstávat.
Kam bych šla?
Máma je na JIPce a domů už se nevrátím.
Nechápu, že tě tu Juno nechala.
Nebuď na ni tak přísná.
Kde vůbec je?
V hotelu.
Prozatím.
Pak asi na klinice.
Už brzy.
Ale neměj jí to za zlé…
Musí se o sebe postarat.
Já nikam nepůjdu.
A myslím si, že možná…
Možná je dobře, že jsme o Fortunato přišli.
Dobře pro tebe.
Nebyla to dobrá společnost.
Ne, to nebyla.
Ale byla moje.
Třeba díky tobě dobrá bude.
Jednou.
Myslíš, že to dokážeš?
Myslím to dobře.
Nech ji plavat.
Všechno nech plavat.
Máš víc peněz, než dokážeš utratit.
Než já kdy dokážu utratit.
Tak jich využijme.
Zkusme to napravit.
Necháme Fortunato, Ligodon a všechno to zlo plavat.
Napáchali jsme zlo, dědo.
Naše rodina páchala zlo.
Ještě je čas to napravit.
Vyspi se.
Můžeš tu zůstat.
Připraví ti pokoj pro hosty.
Už se stalo.
Dobrou noc.
Co jste…
Já jim to říkala.
Dohoda zněla jasně.
Jenže oni… Vždycky jim dělalo problém soustředit se na věci
mimo jejich bezprostřední zájmy.
Přece jim nebudu vysvětlovat, co to znamená
rodová linie.
Posaď se.
Mám svou práci ráda z mnoha důvodů.
Ale chvíle, jako jsou tyhle, mě vůbec netěší.
Doufám, že to víš.
Povím ti příběh o tvé matce.
Teď, když je na klinice, už se bude úspěšně zotavovat.
Potrvá to tři roky a vyžádá si to stovku kožních štěpů,
fyzioterapii, plastiky.
Ale vydrží to.
Je to silná žena.
Šrámy z bitvy se stanou brněním.
Po rozpadu Fortunata zdědí slušné jmění.
Ihned se pustí do práce.
Většinu peněz rozdá.
Na boj proti domácímu násilí.
Ale něco si nechá a založí neziskovku.
Bude mít pobočky po celém světě.
Nazve to Nadace Lenore.
Po své dceři.
A zachrání spoustu životů.
Chceš vědět kolik?
První rok desítky.
Pak stovky.
Brzy nato tisíce.
A pak to nabere na obrátkách.
Za pět let 600 000, za deset už jsou to miliony.
Konkrétně víc než tři miliony.
A pak bezpočet.
Protože ti, kterým pomáhá, pomáhají dalším.
A ti zas dalším a dalším.
A tak dál.
Poslouchej dobře, co ti teď řeknu.
Je to tvoje zásluha.
Když jsi ji dostala z toho domu a postavila se otci.
To tys ty lidi zachránila.
To, jak ses zachovala, našlo ohlas v milionech životů.
To jsem ti chtěla říct.
Co to povídáte? Lenore Usherová není mrtvá.
Je.
Zemřela dnes večer.
To není možné, Rodericku.
To ne…
Vždyť vám celou noc píše.
Madeline měla takový projekt.
Vnímající umělá inteligence.
Skenuje profily na síti a vytvoří digitální já.
Nikdy to nerozlouskla.
Asi by to dokázala.
Mít víc času.
Ale použila Lenore k beta testování.
Před časem vytvořila jakéhosi Lenorebota.
Ta věc se asi aktivovala, protože mi píše.
Celou noc.
Ale zasekla se
na nějakém nesmyslu.
NKDVC - NKDVÍC - NKDC - NIKDVC NIKDYVÍC - NIKDYVC
Jednou o půlnoci
Maje horečku
A rozjímaje
Hledě dlouho do tmy z prahu stoje v pochybách a v strachu
Dlouho snil jsem, jak si nikdo netroufal snít mimo mne
Ale ticho bez rušení, ani slůvka na znamení
Jenom plaché oslovení „Lenoro!“ zní zimničně
Pak se klidně ulebedí, stále sedí, stále sedí
Jako ďábel na bělostných ňadrech Pallas Athéné
Oči v snění přimhouřeny na pozadí bílé stěny
Lampa vrhá beze změny jeho stín, jímž uhrane
A má duše z toho stínu, jímž mne navždy uhrane
Nevzchopí se, víckrát ne
Konečně jsme dospěli k závěru.
Že ano?
Svět bez bolesti.
O to šlo.
Nikdo nedokáže vydržet trochu nepohodlí.
Bolí to. Bolí to, oni pláčou, a já je toho zbavil!
Sejmul jsem jim tu bolest ze zad,
z kloubů, z hlavy, z rukou.
Mávnul jsem kouzelnou hůlkou, ale nestačilo to.
Nikdy to nebylo dost.
Chtěli pořád víc.
Víc a víc.
Ale zlato.
Co si to namlouváš?
Jak jsi sem přijel?
Kdy jsi naposled řídil vlastní auto?
A dnes jsi řídil, dokonce naboso.
To je dobře.
Za ta léta jsem měla tu čest s opravdu vlivnými lidmi,
ale co do celkového počtu mrtvol jsi v první pětce.
Podívej.
Tvoje mrtvoly.
Nebýt tebe, všichni by dnes ještě žili.
Jenom ve Státech přibude další každých pět minut.
V celosvětovém měřítku…
Proč jsi sem dnes přišel?
Cestou domů.
Do skutečného domova.
Chtěl ses rozloučit?
Poslední pohled na tvou skvělou věž.
Tvou pyramidu.
Tohle je tvůj skutečný pomník.
Tam venku.
Je to div světa.
A je věčný.
To je tvůj odkaz.
Chvilku postůj
a pak se vydej domů.
Už jsme spolu skoro hotovi.
Zavolej Augustu Dupinovi a požádej ho o schůzku.
A to bylo dnes večer?
Ano.
Říkal jste, že je to Madeline?
Aspoň myslím.
Volal jsem vám a pak jsem přijel sem.
Rodericku?
Rodericku, jsi tu?
Tady dole.
Dostala jsem tvou zprávu. Nevím, jak na ni reagovat.
Takže to je konec.
Už nemůžeme nic dělat.
Nic.
Dává nám pár minut, abychom si popovídali.
Zřejmě ještě musíme…
Asi máme něco dořešit.
Napiješ se?
A víš, že jo? Proč ne?
Vždycky jsi říkal, ty a já proti světu.
Že změníme svět.
A to se povedlo, ne?
To ano.
Kdy jsi sem začal nosit ty věci?
Některé jsou moje.
Pár dní zpátky.
Stejně jako faraoni.
Tenhle dům,
tahle troska domu je naše hrobka.
Všechny ty rekvizity
a poklady budeme potřebovat v posmrtném životě.
Poklady? Co to vůbec znamená?
Zlato je pouze přechodný kovový prvek, nic mimořádného.
Ani peníze už nejsou zlaté. Jen jedničky a nuly.
Jen lež, na které jsme se dohodli.
Zařídili jsme se.
Po vší té bídě, traumatech a utrpení
jsme si vybudovali privilegovaný život.
Dokázali jsme to. Říkej si, co chceš, ale nebylo to málo.
To ne.
Udělali bychom něco jinak,
kdybychom věřili, že ta ženská je skutečná?
Jedině tahle otázka zbývá.
Věřila jsi tomu?
Já si fakt nepamatuju, čemu jsem věřil. Tys tomu věřila?
Dost na to, abych neměla děti.
Ale ty sis s těma letuškama pořád nedal pokoj.
Byl jsem, jaký jsem byl.
A já tě proto milovala.
Ti zkurvení lidi tam venku, Rodericku.
Nechceš Ligodon? Nekupuj ho.
Nechceš být závislý? Nezneužívej ho.
Štve je, že díky nám byl dostupný a žádaný.
Tohle byl náš jediný úkol.
Tihle lidi.
Za pět minut a pět babek chtějí dostat kompletní jídlo,
ale diví se, že dostanou sračku v plastu.
McDonald's by celej den nevařil nic než kapustu,
kdyby ji lidi žrali.
Je k mání, ale nikdo ji nekupuje.
Obejdeme se bez výzkumu AIDS,
cukrovky nebo srdečních chorob,
hlavně že přijdeme na to,
jak udržet chlapům geriatrický péra v pozoru o chlup dýl.
Víš, jakej má povadlej čůrák podíl na trhu?
Šedesát, sedmdesát procent veškerýho zdravotnictví.
Pentagon loni za viagru utratil 83 milionů dolarů.
Mezitím ten zkurvenej Nejvyšší soud udělá svoje,
zničí autonomii, vezme svobodu ženám,
vezme jim nejen možnost volby, ale i budoucnost a potenciál.
Z mužů jsou fontány na sperma a z žen továrny.
Chrlíme na svět ožebračenou pracovní sílu,
aby se dřela a to málo, co vydělá, utratila za konzum.
A po čem je učíme toužit?
Po domech, na který nemají, autech, co otravujou vzduch.
Po jednorázových plastech,
oblečení, co ušily hladovějící děti v zemích třetího světa.
A oni po tom tak prahnou, přímo o to žebrají,
žadoní, nemůžou bez toho žít.
A my že jsme ten problém?
To ty hnusný zrůdy, tihle spotřebitelé,
huby nenažraný.
Ukazujou si na nás, jako bychom za to mohli.
Oni si nás vymysleli.
Vyžebrali si nás a dělají to dál.
Takže podle mě můžeme odejít s hlavou vztyčenou, bratře.
Přichází zúčtování.
Neschovávejme se tady ve sklepě, jako bychom se měli stydět.
My ne. Ty a já proti světu.
Je mi fuk, jestli je to sama Smrt.
Jestli chce Madeline Usherovou,
bude mi muset pohlédnout zpříma do očí.
Mrzí mě to.
Ty zkurv…
Omlouvám se.
Máš pravdu.
Jsi Madeline Usherová.
Jsi královna.
Jsi bohyně.
A budeš žít věčně.
Co jste udělal?
Šla na onen svět jako královna.
Přesněji jako faraonka Tausret.
Asi si tam zvyká.
Proto je pohřbívali se všemi těmi věcmi.
Potřebují je v záhrobí.
Má tam dole vše potřebné.
Jen si musí zvyknout.
Co jste jí provedl?
Miloval jsem ji.
Uctil jsem ji.
A po tom, co jste ji „uctil“?
Určitě byla mrtvá?
Víte, že možná ne?
Teď když o tom mluvíte, dává to smysl.
Naše matka byla stejná.
Děkuju, že jste sem dnes přišel, Auggie.
Omlouvám se za všechny ty nepříjemnosti.
Možná to nebylo bez chyby,
ale neupřete nám, že jsme změnili svět.
Kolik lidí to na konci může prohlásit?
Slíbil jsem vám doznání.
Tady je.
Věděl jsem to.
Podvědomě.
V hodině duchů.
Věděl jsem to.
Věděl jsem, že na tu věž vylezu po hromadě mrtvol.
Tvrdili jsme, že to světu uleví od bolesti.
To byla naše největší lež.
Bolest nelze vymazat.
Nic jako lék na bolest není.
Představte si lepit na lékovky tohle.
I tak bych je určitě prodal.
Víckrát ne.
„Pak se ozval táhlý, burácivý řev
jako hlas tisícerých vod
a hluboký, černý močál u mých nohou se chmurně
a teskně zavřel nad troskami domu Usherů.“
Vzal s sebou do země i další věci.
Můj případ je teď bezpředmětný.
Odešel jsem do důchodu
a šel jsem domů.
NADACE FÉNIX
Všechno zdědila Juno.
A vše kompletně rozpustila.
Fortunato Pharmaceuticals zavřelo krám. Rozebrali ho na náhradní díly.
Stala se z něj Nadace Fénix.
Každý dolar šel na programy pro návrat do života,
na výzkum závislosti a uzdravení.
Juno se zbavila závislosti na Ligodonu.
Úplně.
Arthura Pyma později zatkli poté,
co Camillini bývalí asistenti
předali policii stohy spisů.
Sám se vydal soudu
a na svou obhajobu neřekl ani slovo.
V případu Fortunato Pharmaceuticals zůstává jediným usvědčeným.
Ve vězení bude až do smrti.
Starají se správci.
Snaží se zastavit krvácení.
Žijeme v době epidemie opioidů.
Vyslal jste ji do světa, ale pokoušejí se ji potlačit.
Zatočit s ní.
Uzdravit ji.
Nevěděl jsem, co mám dělat s tímhle.
Nakonec je jedno, proč jste to všechno dělal.
Je mi ukradené proč.
Nestojíme o vaše doznání, zdůvodnění ani vysvětlení.
Klidně si to vemte s sebou.
Sbohem, Rodericku.
Vracím se domů
k manželovi.
K dětem.
A k jejich dětem.
Jsem ten nejbohatší člověk.
Víte to?
Tvůj duch se náhle octne sám
Vzdán krypty šerým myšlenkám
Jediný z lidí nevyslídí tajemství, které čas tvůj řídí
Buď tichý v pusté samotě, opuštěn nejsi, netušíš
Duchové mrtvých, kteří tě v životě znali, dlí ti blíž
I ve smrti a z vůlí svých ve stín tě vhalí, zůstaň tich!
Noc, třebas jasnou, zastře mrak
A neshlédne víc hvězdný zrak
Z nebeských trůnů, jež se skvějí
Smrtelným dány za naději
Rudnoucích terčů prázdný tvar
Změní tvá mdloba za požár
A na horkost, jež chtít tě bude
Uvěznit navždy v síti rudé
Myšlenky k nezaplašení
Vidění k nepomizení
Nikdy se z duše nevytratí jak rosa, která trávu zlatí
Vánek, dech boží, ztišil hlas
A nad vrcholem mlhy pás
Stín, stín, leč bez porušení, je symbol jen a znamení
Hle, jak se v kostrách stromů chví
Tajemství věčných tajemství!
PÁD DOMU USHERŮ
INSPIROVÁNO DÍLEM EDGARA ALLANA POEA
Překlad titulků: Vixo