Ми ще навіть не починали.
Студенти виблювали нутрощі у тій алеї.
Криміналісти збираються, а ще в мене цей хлопець…
Так, пане.
Я розумію.
Мені байдуже, кого ви там знаєте…
Агов! Мені байдуже, кого ви знаєте в місті,
ви не забиратимете нічого з місця злочину.
Шеф сказав, що у вас десять хвилин, а потім ми заходимо.
Не більше часу.
Ви розумієте? Ви мене чуєте?
- І не торкайтеся нічого. - Дякую, сержанте.
Ого, агов.
Сержанте.
Не знаю як, але йому можна.
Не торкайтеся нічого!
У нас тут є живий!
Це були розбризкувачі.
Бачите, він приєднав їх до баків на даху,
але баки там були не для чистої води.
Ми їх перепрофілювали, коли зачинили лабораторію,
то сховали там певні незручні матеріали, щоб уникнути штрафів від екологів.
Ідея була така: повернутися, коли ніхто не бачить, і утилізувати.
Там був…
Медичний побічний продукт із кислотою після…
незаконного процесу розробки
із повним порушенням багатьох екологічних норм,
але ми не змогли… Довелося тримати його.
Ми не могли його вивезти, бо він був таким їдким,
і нам узагалі не слід було його мати.
І пішли б штрафи зі звинуваченнями, тому…
Це було погано…
І ці баки, вони були малопридатні для задачі.
Він уже проїдав баки й труби.
У нас було кілька тижнів,
перш ніж довелося б мати справу з цим лайном.
Ми збиралися вивезти його під час знесення будівлі і…
приховати вивезення за знесенням.
Під час знесення багато метушні,
тому ніхто б не помітив.
Боже, Родерику.
І мій син розумів би це,
якби хоч хвилину довбаної уваги приділив сімейній справі. Але ні…
Він пішов, найняв якогось друга іншого друга двоюрідного брата друга,
щоб під'єднати їх до водогону.
І вони їх не перевірили.
Жахливий випадок.
Окрім одного.
Є одна річ, яка не в'яжеться
з історією про «жахливий трагічний випадок».
То ви помітили, так?
Продовжуйте.
Скажіть це.
Офіціанти.
Ви сказали, що офіціанти пішли з будівлі. Усі?
Міг бути перекур, але є питання.
Чому всі вони пішли одночасно й саме перед трагедією?
Вони знали. Вони, трясця, знали.
Тоді хтось це підлаштував.
Скільки померлих?
Сімдесят вісім. Поки що.
Боже всемогутній, ціна на акції ледве втрималася після звинувачення.
Артуре, обговори це з кількома прихильними репортерами.
Ми кажемо, що це була підпільна вечірка, її влаштував хтось інший.
У списку гостей кілька злочинців.
Ми повісимо це на них і відбілимо Перрі.
Камілла розлютиться, що ти не доручив це їй.
Це не можна доручити їй.
Це має йти з-за меж сім'ї. Тримай Каміллу за кілометри від цього.
Це була не його вечірка.
Перрі опинився не в той час не в тому місці.
У нас є записи з камер.
Він поставив камери. Мої хлопці зараз їх підчищають.
Якщо там хтось не той, ким здається, я це з'ясую.
Я стежу за всіма.
Пане. Пане, не можна так заходити туди.
Де ти, трясця, був?
- Що сталося? - Нещасний випадок.
Жахливий нещасний випадок.
Твій брат помер.
Ти мене чув? Твій брат помер.
Так, Перрі мертвий, ясно.
Треба подзвонити іншим дітям. Скоро встане сонце.
Тобто почнуться кляті ранкові шоу. Це вийде на світло будь-якої миті.
Маєш рацію, маємо зімкнути лави.
Поклич їх.
Треба поговорити, Фредді.
Що, трясця, сталося? Де вона була? Що… що відбувається?
Нам треба поговорити, бо коли люди питатимуть,
є ті речі, яких ти нізащо не повинен казати.
Трясця, це жахливо.
Так і є.
Через це все одразу стало гірше.
Розслідування, позови, клятий суд, усе це разом.
На бога, Камілло. Наш брат щойно помер.
Брат наполовину.
Ти така сучка.
Кажи, що хочеш, а він був одним із нас.
Він не заслужив на таку смерть.
Трясця. Ніхто не заслужує.
- Як це так, що ти не знала про вечірку? - Що?
Не вдавай дурну. Знати про все — твій хліб з маслом,
і Перрі влаштовує підпільну вечірку у занедбаній будівлі «Фортунато»,
а ти про це не знаєш?
Ні, він не запросив сестру на оргію.
Тільки невістку?
Уявлення не маю, як я це приховаю.
Якщо лікарня не зіллє дані, а вона їх точно зіллє,
хтось помітить, що в Морелли Ашер більше немає шкіри.
Гаразд, годі.
Ми маємо зімкнути лави. Справді зімкнути.
Маєте сказати Піму займатися своїми справами й залишити піар мені.
Твій батько вважає, що це має іти з-за меж сім'ї.
Це не так. Це геть не так.
Він помиляється, бо минулої ночі жахливою смертю помер Перрі Ашер
у катастрофі, якої можна було уникнути.
Публіка такому симпатизує.
Ми можемо отримати те, чого не мали останні три роки.
- Симпатію публіки. - Добре.
Що б ти зробила?
Я… Два десятки меморіальних профілів для початку.
«Перрі Ашер, син Америки, загиблий принц Америки».
Зробимо з нього молодшого Кеннеді.
Можемо залучити GQ, Us Weekly, USA Today.
Поставити його обличчя біля каси в продуктовому,
змусити його старих друзів розповісти найкращі історії.
«Гей, пам'ятаєш той раз, коли Перрі відвіз друга по коледжу на реабілітацію?»
Або ні. «Пам'ятаєш, він фінансував ті сільські школи.
- В Індії та Африці?» - Ні.
У нас є благодійне крило, щоб клеїти на нього чиїсь обличчя.
Ми пам'ятаємо, що він це робив, тому він це робив.
Він був дуже таємничим щодо своєї благодійності за життя,
але зараз, коли його не стало, ми можемо говорити про неї.
Але будь-який напад на нас, коли ми в скорботі, — це напад на нього.
Що ще?
Кілька профілів про тата, тебе й братів і сестер, бо благодійність
від його імені буде на них.
Ви її продовжите.
Фотосет біля могили,
але такої тривалості, щоб сказати: «Не знімайте нас».
Сім'я Ашерів така ж розгублена, як усі інші.
Люди втрачають близьких через опіоїди,
ми знаємо, що таке втрата.
Ми з вами в скорботі. А ви в скорботі з нами.
Але симпатія публіки — це клятий скінченний ресурс,
і не можна дати такій людині, як Пім,
змарнувати такий цінний обмежений ресурс.
У нас тиждень, на кону секунди.
У мене спливає час, я вже стільки часу втратила.
Добре. Ти у справі.
І ви дивуєтеся, чому нас ненавидять. Ось чому.
Насправді ні. Якби ти цікавилася, як ця сім'я
збудувала мільярдну імперію, то знала б чому.
Бо можливостям байдуже, через що ти проходиш.
Тому вони нас ненавидять.
Не тому, що ми скористалися можливістю, а тому, що вони — ні.
- Вісім довбаних місяців. - Я намагався грати за правилами.
Ти завжди кажеш не підпускати їх… Але екологи наступали на п'яти.
У дупу екологів. Не треба вісім місяців, щоб знести будівлю,
треба кілька тисяч баксів і хтось, хто виконає роботу.
Ти мав знести ту будівлю.
Дозволи…
Якби ти зробив, що я казав,
просто взяв хлопців з Джерсі, щоб знести будівлю…
- Можемо поговорити про це деінде? - Ти це зробив.
Це був ти.
Привіт, люба.
- Що сталося? - Усе гаразд.
Цього не мало статися.
Добре.
Де вона?
Вона на операції.
На черговій операції.
Що сталося? Який саме нещасний випадок?
Де вона була?
Смерть Просперо Ашера трагедія.
Я просто сказав, що це не зменшує
болю та горя, які заподіяли Ашери, коли керували
- «Фортунато Індастріз». - Уперед, бери його.
За минулий рік…
ПОМІЧНИК ПРОКУРОРА ПІСЛЯ СМЕРТІ ПРОСПЕРО АШЕРА
десь 50 000 людей померли від передозування їхніми знеболювальними,
і правосуддя має відбутися.
Ви називаєте смерть Просперо Ашера правосуддям?
- Ось. - Ні, звичайно, ні.
- Тоді чому ви порівнюєте… - Бум.
…випадкові передозування і трагічні події минулої ночі?
І тому я люблю Fox.
Надішліть прокурору їстівний букет.
Він купив нам іще кілька днів співчуття публіки.
Ви справді хочете надіслати букет? Я не розумію.
Тобі, трясця, усі знають, що їстівні букети —
це те, що надсилаєш людям, яких ненавидиш. Тому так.
Що у вас?
Благодійність Перрі смердить.
Є відгуки від Vox, але їм можна згодувати все.
Я не говорила про нісенітниці, ішлося про серйозні речі.
Що у вас є на Вік?
Єдине, що врятує цю сім'ю, — це публічна страта інформатора.
Цікава річ з тваринами. Піддослідними тваринами.
Ідеться не про число померлих, це ринкова норма, як ви сказали.
Проблема з обліком живих.
- Про що ти? - Їх кількість не має сенсу.
Тварини зникають.
Кажи далі.
Цифри відстежують, коли повідомляють про смерть тварини
під час випробування,
але коли тварина ніби вижила після процедури…
…облік проводять через день-два.
У лабораторії на мавпу менше,
без пояснень, без звіту, без коригувальних додатків.
Просто змінюється кількість.
Що вони думають?
Ну, майже ніхто не знає.
Ні, що думають працівники лабораторії?
Які чутки? Про що вони базікають на перервах?
Ходять чутки, що вона їх підміняє.
Шимпанзе помирає на столі,
подейкують, що вона тягне нове, голить йому груди,
робить такий самий розріз, навіть зашиває його.
І каже, що тварина вижила.
Це важко. Їй треба було б позбутися іншого.
І повернути техніку.
А це складно зробити, бо там є камери й персонал.
Подейкують, що вона нарізає їх через кілька годин
і виносить по шматочку.
Жартують, що вона вистилає всередині сумку Birkin пластиком
і відносить шматки до крематорію.
Ого.
Добре.
Добре…
Наскільки сильні ваші зв'язки з моргом КАРА?
Посередні. Не міцні, не слабкі.
Я хочу запис.
Камілло?
Нам дуже шкода.
Через вашу втрату.
Ідеться про баланс. Нещасливий баланс.
ЧЕТВЕРТИЙ ДЕНЬ СУДУ НАД «ФОРТУНАТО»
Але це баланс. І його ми, думаю, не можемо собі дозволити…
Боже, заходь.
Вибач за це. Ти як? Нормально?
Авжеж, пречудово.
Добре, ходімо.
Я перенесла, що змогла. Хочу забрати тебе з міста.
- Люба, чесно, я думала про обід. - Ні, я серйозно.
Я поруч.
Я маю оглянути ще двох, а потім я вся твоя.
- Добре. - Ми десь побудемо.
Добре?
Лишайся тут, пий свій чай. Буду за 20 хвилин. За 30 максимум. Чекай.
ДОКТОРКА А. РУЇС
Я… Мені шкода. Вибачте.
Мала дивитися, куди йду.
- Невже? - Я розгубилася.
Я мала віднести це адміністраторці,
але вона зникла, і я не можу нікого знайти.
Так. Можете просто лишити це на столі адміністраторки.
Я б так і зробила, та тут усі мої дані.
Мені байдуже, хто знає про мої проблеми з серцем,
але я б не хотіла, щоб вони бачили мій номер соцстрахування.
Хіба світ, де ми живемо, не жахливий?
Якщо у вас проблеми із серцем,
ну, ви там де треба, бо докторка Руїс найкраща.
Слухайте, може, я віднесу це їй у кабінет?
Подбаю, щоб ваші папери опинилися нагорі?
Це було б чудово.
Дякую.
От і добре. Усе гаразд?
Так, я просто… У мене порушення серцевого ритму, легко втомлююся.
Ну, я можу це взяти.
А ви сідайте.
Ви тут працюєте?
Так. Я працюю з докторкою Руїс.
Як чудово.
Сідайте.
ГІПЕРТРОФІЧНА КАРДІОМІОПАТІЯ
КЛЕММ ПАМЕЛА
ЗМІНИ, МОЖЛИВО, ПОВ'ЯЗАНІ З ІШЕМІЄЮ МІОКАРДА
Ти просто… Просто ідеальна, чи не так?
Агов.
Агов!
- Що ти тут робиш? - Написала тобі годину тому.
Справді?
- Думав, це через їстівну наркоту. - Маю тебе підготувати. Ти перший.
У тебе GQ, USA Today і PC Gamer завтра.
І нам треба підготуватися.
Крім того, Перрі помер, сім'я в лайні,
ти флагман моєї піар-кампанії, а ти щойно обдовбався?
Хочеш трохи?
Тобто так, хочу.
Тихше, тигре.
Я так поплив, а це мене збадьорить.
Я знаю, що роблю.
Ще один келих, Камілло?
Так.
Думаю, так.
Він мені до вподоби. Він чудовий.
Думаю, ти маєш привести його
і представити сім'ї, бо в нього ідеальне для шлюбу тіло.
Так, радь мені щодо стосунків.
Або хай це зроблять твої асистенти.
Ти знаєш, що Теммі й Фродерик називають нас «байстрюками»?
Тебе, мене й Перрі?
- І Вік. - Так, пішла та Вік.
Чому ти так ненавидиш Вік?
А вони так роблять.
Називають нас «байстрюками».
У скільки ти зустрів старого?
У вісімнадцять.
Точно. Мені було 20.
Дякую, я тебе люблю.
І Лео тебе любить. Каже, ви заручитеся.
Він серйозно, чи це просто їстівна наркота, трава, спіди,
вино, кокс і випиті пігулки?
Мені було 18.
Я вже казав це. Так?
Він був таким малим, коли з'явився. Перрі.
Йому було 16, коли він дізнався.
З бідноти в багатії.
Він був підлітком.
Не дивно, що він облажався.
Якщо ти почнеш думати, що це реальність, просто зісковзнеш у прірву.
Кажи за себе. Я в це не ліз.
- А це маячня. - Маячня, що?
Я роблю відеоігри. Ти знаєш.
Я не частина цього… фармацевтичного лайна Ашерів.
Ну, я роблю відеоігри, знаєш?
Ти не робиш відеоігри.
Ти даєш гроші людям, які роблять відеоігри.
Але ти ніхріна не робиш.
Наприклад, Фродерик — це кавер-гурт Родерика Ашера,
і він грає хіти, але трохи не в лад,
а Теммі така собі Гвінет Пелтроу з великою наклейкою із золотим жуком.
І на продукті навіть не її обличчя, а клятого фітнес-клоуна Білла,
а потім ці серцеві імпланти Вік, хоча вони не її,
це серцеві імпланти хірургині, тому вона трахає хірургиню,
а ти ніби цей неймовірний, не знаю, Xbox Ґетсбі.
- Ого. - А я просто кручуся.
Тато виділив мені показну роль,
і я, ніби вентилятор на стелі,
кручуся, кручуся, кручуся і нікуди не рухаюся.
Ашери нічого не роблять.
Ніхто з нас.
Добре, мені однаково подобається Xbox Ґетсбі.
- Ох, трясця… - Ні.
- У тебе є кішка? - Вона моя.
Привіт, Плутоніє, облиш дядька Лео у спокої. Він у скорботі.
А це прийшли друзі по скорботі.
Компанія.
Так, маленька вечірка.
Відключаюся від цього. Перрі б цього хотів.
Так, це мій привід піти.
Завтра вранці мені треба, щоб ти…
Щоб ти зробив усе правильно.
Ти мій перший спікер. Отак, бум, ти готовий.
Агов, хочеш лишитися?
Нічого великого, просто кілька друзів, дорогі релаксанти. Спеціальні.
Накачаюся до повної відключки.
Ого. Не знаю, хто б відмовився взяти в такому участь,
але ні, я дам тобі бути в скорботі самому у твоїй самотній комі.
Прошу, пильнуй.
Я перенесу інтерв'ю на вечір.
- Це я винайшов пильність. - Привіт, люди, як ви?
Привіт, добре. Давно не бачилися.
Привіт!
- Давненько, так? - Звичайно.
- Занесеш і охолодиш? - Так, я візьму.
Мені вже щось треба.
- Привіт, Лео. - Привіт…
Я принесла трохи Монті.
Хочеш Монті?
Смерть була чимось новим для моїх дітей. Вони справді з нею не зустрічалися.
Але, як і до всього іншого, Ашери швидко адаптувалися.
Я намагався навчити їх одного — уміння розвертатися.
Коли життя дає тобі лимон…
Зробити лимонад?
Ні.
Спочатку розгортаєш мультимедійну кампанію,
щоб переконати людей, що лимонів неймовірно мало,
що працює, лише якщо ти накопичуєш лимони, контролюєш поставки, а потім — медіабліц.
Лимони — єдиний спосіб сказати «Я тебе люблю», необхідний аксесуар
для заручин чи весілля.
Троянди йдуть геть, на їхньому місці лимони.
Білборди кажуть, що вона не спатиме з тобою, якщо в тебе немає лимонів.
Залучаєш до цього De Beers.
Лімітована серія лимонних браслетів, жовті діаманти звуться лимонними краплями.
Залучаєш Apple, щоб їхня нова операційка називалася Lemón-ОS.
Французький аксант над «о».
Ти береш на 40% більше за органічні лимони, на 50% — з безконфліктних зон.
Напаковуєш Капітолій лобістами лимонів,
наймаєш Кардаш'ян смоктати шматочок лимона в злитому секс-записі.
Тімоті Шаламе взуває лимонні черевики в Каннах.
Робиш кампанію з хештегами.
Щось не «круте» чи «суперове», чи «чудове», ні, воно «лимонне».
«Бачив цей фільм?»
«Ходив на цей концерт? Він був просто лимонний».
Біллі Айліш, «Боже, хештег… лимонна».
Наймаєш доктора Оза рекомендувати чотири лимони на день,
і супозиторії з лимоном, щоб позбутися токсинів,
бо немає нічого страшнішого за токсини.
Потім патентуєш насіння.
Додаєш рядок генетичного коду,
який робить лимони трохи більше схожими на цицьки…
і отримуєш патент на ген для послідовності ДНК цицьо-лимона,
перехресно запилюєш…
відправляєш це насіння циркулювати в дикій природі,
потім подаєш у суд на фермерів за порушення авторських прав,
коли генетичний код з'являється на їхній землі.
Вмощуєшся зручно, збираєш мільйони, а потім, коли закінчив,
продаєш свою лимперію за кілька мільярдів доларів,
а тоді, і тільки тоді, робиш якийсь довбаний лимонад.
В організмі Перрі були цікаві наркотики.
Насправді, його токсикологія після розтину показала наявність Монті в організмі.
Хіба ви не робили з нього лимонад?
Що таке той Монті?
Це вулична розробка, похідна від ліґодону. Вашого наркотика.
У його організмі.
Коли він помер.
Ну, я це й кажу.
Це стається весь час.
Хіміки-аматори беруть якісний препарат, схвалений УПМ,
модифікують його.
Їх десятки.
«Сльози янгола». «Смуток». А тепер…
Цей «Монті», як я розумію?
Це викреслили з оригінального звіту коронера.
Цю інформацію утримували більше тижня.
І ви цього не знали?
Мій повірений Артур Пім обережний.
І він дуже-дуже вправний. Як ви знаєте.
Він знищив вашу справу, тому…
Що таке?
Перепрошую, я…
Думаю, вип'ю ще.
Як щодо вас, Оґґі?
Не варто.
Отож, ліґодон, буду чесним,
бувають дні, коли я хочу, щоб я не знав нічого про цю пігулку.
Я був трохи наївним.
На правду, я… З цим не можна впоратися, коли молодий. Ти…
Боже, ти береш на себе багато.
Ти віриш, що хімік не бреше про те, що препарат не викликає звикання.
Віриш, що твоя компанія поводитиметься етично з твоїм винаходом, і віриш…
Знаєте, він не був моїм.
Я це й кажу. Ліґодон.
Ви кидаєте це мені під час балачки, кажучи що?
Що мого сина вбив ліґодон?
Не я зробив ліки. Не я їх створив. Ліґодон не мій…
Родерику, ви сказали, що вбили Перрі, не я.
Не… ні, не наркотиком. Трясця, ви не слухаєте.
Він не так…
Знаєте, ліґодон багато означає… для багатьох людей.
Я така сама його жертва, як усі інші.
Я посередник.
Але це не мій препарат.
І ніколи не був моїм.
- Це мій препарат. - Стій! Чекай…
Ні, я знайшов хіміка, я приніс це сюди, і ви відмовилися.
І що це зараз за маячня про те, що «Фортунато» купує «Ландор Фарма»?
Він забіг повз мене.
Усе добре.
Гаразд, вмощуйся.
Отож, я мав подумати. І ти мав рацію.
Ліґодон — клята золота жила.
Це була моя розробка.
Вибач. У тебе був ексклюзивний договір з «Ландор Фарма»?
- Ні, але я… - Ні?
Ми з Метцером підписали угоду.
Так, ну, він розробив ліґодон у «Ландор».
Вони ним володіють. Не Метцер. Він не мав права на такі угоди.
Це в його контракті.
Уся інтелектуальна власність, яку він створить у них…
Ні.
…на базі установи «Ландор» залишається єдиною…
Ні, він казав, що він це створив і володіє. Це його.
Ну, думаю, тому він хімік, а не юрист.
«Ландор» володіє всім.
І, ну, я щойно купив «Ландор», тому зараз володію я.
Трясця, я навіть Метцером володію.
Усе скінчено.
І ні, Роде, я не прийшов до тебе, бо…
Ну, хто ти взагалі в цьому рівнянні?
На що ти розраховував? Мені цікаво.
Ти прийдеш сюди, ми трохи побазікаємо, а потім ми що?
Станемо партнерами?
Ти перейдеш з пошти в раду директорів?
І я повернуся до тебе й скажу: «Гей, Роде, що робимо далі?»
Та ну, чоловіче. Ти ж розумніший.
Ти не міг зробити того, що я зробив. Не міг купити «Ландор».
Ти не міг контролювати Метцера.
Не міг контролювати ліґодон.
Не міг зробити нічого, бо тобі таке не до снаги.
І так. Це не твоя провина.
Усе це було моєю ідеєю.
Ні-ні. Ідея ніщо.
Ідея — це пук твого мозку.
Але якщо ти патентуєш ідею, ну, тоді це актив.
Тепер розумієш?
Добре, дивися.
Є дещо, що в тебе є, добре?
Може здатися, що це мало, але це не так.
У тебе в цю мить є моя вдячність.
І це може бути активом.
Дідько, та це може навіть чогось коштувати.
Бачиш, бо я випишу тобі чек.
На суму 500 доларів.
Я не маю робити цього, добре, я не плачу винагороди за ідеї.
Я не плачу іншим людям за пуки.
Але ти розумний хлопець, ти візьмеш ці гроші,
купиш щось гарне своїй дружині.
Гроші ні за що.
Гроші за слова.
Гроші за балачки.
Ти увійшов сюди, пукнув мозком і перетворив це на 500 доларів.
А зараз, якщо ти розумний, то усвідомлюєш, чого ще варта моя вдячність.
Ти усвідомлюєш: «Цьому хлопцеві до вподоби мої ідеї».
Хороші управлінці люблять мати поруч людей з хорошими ідеями.
Вдячність варта дечого більшого, ніж ти думав, так?
І зараз ти думаєш: «А чи він достатньо вдячний, щоб підвищити мене?»
І відповідь «так».
Бо це хлопець з хорошими ідеями,
я б хотів мати коротший шлях між мною, цими ідеями й хлопцем.
Краще, щоб він був на четвертому поверсі, а не на другому, може, на десятому.
Це швидший шлях почути ці чудові ідеї.
Може з часом я захочу його тут.
Через коридор від мене.
Дідько, я, може, захочу його в сусідньому кабінеті.
Бачиш весь масштаб? Розумієш мене, Родерику?
Розумію.
Що ж, добре. Тож, можливо, якщо ти прибереш гонор,
закриєш рота й послухаєш хвилину,
то почнеш розуміти, що маєш зачіпку.
Зачіпку, яка наближає тебе до бажаного.
Чи хочеш покричати на мене ще й опинитися на вулиці?
Отак.
Бачиш, я знав, що ти розумний.
Тепер поговорімо про твоє майбутнє в «Фортунато».
- Я знаю цей погляд. - Про що ти?
Я святкую.
Що ти отримав?
Підвищення платні на 15%,
я тепер на четвертому поверсі і маю бонус 500 доларів.
П'ятсот доларів просто зараз.
- Це багато для нас. - Ага.
Це добре, Родді.
Пам'ятаєш, як нас поселили до Малдунів?
Наших перших опікунів після смерті мами.
Жахливі люди. Мали п'ятьох прийомних дітей, п'ять чеків на їх утримання.
Вони робили на цьому гроші.
Запхали нас усіх у крихітну кімнату, нормували їжу,
брали гроші й лишали більшу частину собі.
Родерик був зухвалим.
Сказав про це.
Знялася буча. Конфронтація.
Усі завелися.
Що це дало тобі?
Мене здебільшого зачиняли в шафі.
Точно.
Я пішла іншим шляхом.
- Ти цілувала їм зади. - Я стала їхньою улюбленицею.
Серед усіх дітей.
Казала пані Малдун, як важко їй живеться.
«Не знаю, як вам це вдається».
Навіть радила, як вона може робити ще менше,
лишати собі більше від цих чеків.
І це спрацювало.
Вона почала бачити в мені помічницю.
Дала мені більше відповідальності. І ще більше.
І незабаром вона навіть не закривала гросбух, коли я заходила в кімнату.
Що тоді сталося?
Соціальні служби.
Усьому прийшов край.
Так?
Коли я вирішила, що настав час.
Вона не знала, що це я, поки на неї не одягли наручники.
Ти завжди йдеш навпростець.
І я завжди любитиму тебе за це.
Руфус Ґрізволд — просто пані Малдун у гарному костюмі.
Змагаєшся з ним і сидиш у шафі, він теж тебе там замурує.
І чим більше ти боротимешся, тим більше цеглин додаватиме,
поки ти не опинишся в крихітній гробниці.
Але зараз ти розумніший.
Ти не підеш проти нього.
Ти станеш поруч із ним.
Змусиш його дати тобі цю карамельку.
Показати тобі, як це працює.
А потім ти встромиш ножа йому в спину.
Ми зможемо отримати ліки Теммі.
Ми вже три місяці не могли їх собі дозволити.
А тепер можемо. Це чудово.
Це так чудово.
І можемо відремонтувати кондиціонер. Ти це зробив.
Я знаю.
Я знаю, твоїй сестрі було важко.
Вам обом було важко.
Ви мали бути такими сильними. Обоє.
Такі молоді. І я цього ніколи не зрозумію.
Ні. Я не зможу, але…
Вона мені не подобається.
Вибач, але ні.
«Я дитиною ще був, і вона мала була В королівстві біля моря
Та у нас любов цвіла, Що сильніша від любові
Із моєю Аннабель Лі».
Ще.
«Та любов, що окриляла Серафимів у раю
Нас із нею накривала».
Трясця.
Дідько.
Трясця.
Я ідентифікував усіх людей на записі, крім неї.
Скільки людей взаємодіяло з цією жінкою?
Важко сказати. Увесь персонал каже одне.
Вони не бачили її обличчя. Червона мантія, шикарне тіло, усе.
Здається, що, можливо… Можливо, вона їх повідомила.
- Можливо. - Вони навіть не впевнені.
Їм здається, вона щось сказала, але вони не пам'ятають, що саме.
Просто відчули, що мають піти.
Мені це не подобається. Тобто хто це робить? Який сенс?
І чому вони не зв'язуються і не просять чогось?
Натисни ще раз на офіціантів.
Глянь, чи хтось клав багато на рахунок.
Купував дороге взуття, хоч щось за минулі два тижні.
Може, ти маєш рацію, Родді. Може, це був жахливий нещасний випадок.
Але розглядай обидві можливості, Артуре.
Буде зроблено.
Ми знатимемо більше, коли Моррі отямиться.
Доброго ранку?
- Пообіддя? - Хтозна?
Привіт.
Я приготував яйця.
Це неймовірно.
Я вражений тим, що ти на ногах,
думав, ти не опритомнієш до завтра.
Ти прибрав?
Знаєш, так.
Так. Не знаю. Скорбота дивна річ, думаю.
Щойно написала Кейт.
Очевидно, Ліам був дровами, коли дістався вчора додому.
Так і було…
Насправді я… Я не пам'ятаю. Як це було насправді?
Усе було так, як ти думаєш. Було все й навіть більше.
Радий, що ти не пам'ятаєш.
Це благословення.
Чому?
Яким я був?
Ти зник.
Так, але щось… Не знаю, щось незвичне? Щось…
Я такого не кажу.
Так, трясця.
Не можу згадати нічогісінько після того, як пішла Камілла.
Нічого дивного не було?
Гей, а де Плутонія?
Я не знаю.
Я поставив їй миску з кормом, бачиш?
Поставив її, щойно прокинувся.
І я не чув…
Трясця, ми її не випустили випадково?
От чорт. Знову.
Та ну, вона завжди повертається.
Тобто скільки це тривало востаннє?
Три дні.
Вона досі непритомна. Перевіряла годину тому.
Стабільна, але це все.
Я розумію.
Я досі… Я б радо побачила її, якщо можна.
Мамо?
Мамо! Усе гаразд. Я тут. Мамо?
Мамо! Мамо, не роби цього!
Гей, моя мама отямилася, але вона нажахана!
Мамо! Не роби цього! Мам!
Швидше! Мамо!
Привіт, це Пем?
Привіт, це… Це Вікторін Лафуркад.
Ми бачилися вчора в клініці, я…
Так.
Так, правильно. Точно.
Отож слухайте, ми з докторкою переглянули вашу історію
і, ну, я дзвоню вам щодо вашого порушення серцевого ритму.
Ми от-от почнемо випробування просто неймовірного нового лікування,
нового приладу,
і я думаю, що ви просто чудова кандидатка для нього.
Ну, якщо вам це цікаво.
Ви пізно. І сподіваюся, у вас є джерело щодо Вік,
але ми поговоримо про це пізніше, бо в мене був паскудний день,
і я хочу впасти зірочкою і забути про все.
- Вам обом вистачить роботи. - Камілло.
Не говоріть зі мною, поки я принаймні двічі не кінчу.
Трясця.
Усе добре, ти зможеш.
З усією повагою, цього більше не буде.
Я мала це почути.
Боже мій.
Ви довбані діти.
Це просто сталося.
Не применшуй це.
- Тепер ми разом, і це серйозно. - Усе ця довбана любов.
- Ця динаміка огидно неприйнятна… - Тіно.
І ми шукали спосіб сказати вам,
але боялися наслідків, що не є круто.
Не кажи цього.
Ви закохані.
Так.
Боже мій, оце так день.
Добре, ви обоє підписали угоди, а вони феноменальні,
маєте їх перечитати,
і ви обоє також, пам'ятаєте, підписали форми згоди. Тому…
Тоді ми теж думали, що це дивно.
Думали, що це дивно? Я не довбана ідіотка.
І я казала вам, вам обом, коли вас наймала,
що я багато вимагаю від помічників.
Нам справді шкода.
Це посада з повним обслуговуванням.
Я не маю… Я маю… Добре.
У мене особливі потреби.
У мене особливі вимоги
щодо дуже особливого й унікального життя, трясця його.
Я вважаю за зручне, що ви обоє були схвильовані,
коли підписували свої угоди та форми згоди,
і що ви обоє закохалися, Тіно, за місяць
після того, як я закінчила виплачувати вашу студентську позику, Тіно?
Мене звати не Тіна, а Бет.
Та мені насрати, Бет!
Трясця, Тобі і срана Тіна веселять мене,
тому на роботі ти срана Тіна!
Чому це так, трясця… Ой.
У мене довбана мігрень.
Гаразд, добре, ви закохані. Закохані.
Чарівні маленькі ідіоти.
Можна було б подумати, що стільки часу поруч з «Фортунато Індастріз»
трохи навчить вас обох хімії мозку,
вас, дофамінозалежних маленьких маріонеток.
Я піду в банкінг і розрахуюся з вами.
Ми не звільняємося. Просто хотіли, щоб ви знали.
Ні, ви не звільняєтеся. Вас звільнено, бо тепер мені нема з вас користі,
якщо ви не можете виконувати обов'язки,
і я не зможу трахати жодного з вас
без сміху, тому, бум, усе скінчено.
Коли норадреналін закінчиться,
і ви лежатимете в ліжку поруч,
і один із вас пукне уві сні,
ви озирнетесь на цей момент
і зрозумієте, яке дурне рішення ви обоє щойно ухвалили.
Ви хоч накопали щось на Вік?
Справді?
Розбирайтеся з цим самі.
Вона спізнюється.
Усе гаразд.
Це непрофесійно.
Кінця світу не станеться, якщо вона не прийде.
Ти багато пережила, визнаєш ти це чи ні.
Ти спізнилася.
Де Лорін?
Вона застудилася, не хотіла вас заражати.
Але не хвилюйтеся, ми весь час працюємо разом.
Вона розповіла мені все, тому я розумію правила.
Я Кенді.
Ти Кенді?
Люба, я та, кого ти хочеш.
Лорін застудилася.
Добре, тобі нормально? Чи…
Мені нормально. Піде.
Добре. Привіт, я Білл.
Блискуче.
І ми повечеряємо для початку?
Так… Так і є.
Щиро дякую.
Знаєш…
Пахне неймовірно.
І я про це сьогодні мріяла.
Майже написала тобі, коли виходила з роботи.
Майже написала, щоб ти приготував свою курячу піккату.
Ти ніби знав.
Просто кохаю тебе.
Так, я знав, що в тебе був поганий день, і ти це заслужила.
Розкажи про свій день.
Сьогодні було трохи інакше.
І я не знаю, як про це говорити. Я… Не знаю, як почуватися.
Це довбана трагедія і…
Я не знаю, що відчуваю щодо цього.
Тому знаєш що?
Не говорімо про Перрі чи сім'ю абощо.
Не сьогодні.
Сьогодні…
Я просто хочу повечеряти зі своїм чоловіком.
Хочу почуватися видимою
і робити все, що ми можемо, щоб відсунути це геть.
І розслабитися.
І хтозна?
А як твій день, Білле?
Мій день?
Було нічого, якщо чесно.
Ми закінчили два нових відео, дві серії,
і, чесно кажучи, думаю, ми нарешті знайшли свого музичного керівника.
І це все змінює.
Ага.
Думаю, це справді піде на користь «Золотому жуку».
У мене є ідеї щодо запуску, якщо хочеш їх послухати?
Розкажи мені про них, любий.
КАРА
К.А.Р.А — ЗАРЕЗЕРВОВАНО ЦІЛОДОБОВО ВІКТОРІН ЛАФУРКАД
Перепрошую.
ЗАКРИТА ЗОНА
- Це заборонена зона. - Так, я знаю.
Напевно, ви новенька.
Вам не слід тут бути.
Мій батько Родерик Ашер.
Я розумію.
Вам однаково не слід тут бути.
Боже мій, оце так день.
Як вас звати?
Пішло це, мені начхати.
Слухай, охороннице, не знаю, чи ти читала новини,
але це був дуже складний тиждень для родини Ашерів,
і ми пишемо статтю про роботу моєї сестри.
Ти знаєш мою сестру. Вікторін Лафуркад.
Я знаю пані Лафуркад.
І ти працюєш у нічну зміну.
А це означає, що ти знаєш, що вона робить з тими бідними тваринами.
А ще вона підкуповує тебе,
проходячи повз зі своєю сумкою Birkin, наповненою шматочками мавп.
І якщо ти не хочеш, щоб я перевірила твої рахунки
та порівняла їх із твоєю явно скромною зарплатою,
ти вчиниш розумно й повернешся до свого кросворду,
інакше я звільню тебе й подам до суду.
Яке слово з шести букв означає «викуси»?
Викуси.
Але вам не слід тут бути.
Я знаю, хто ви.
Звісно, я знаю, хто ви.
Ви розумна.
Але вам не слід тут бути.
І вас не буде тут.
І це все, що я кажу.
Відчини двері.
Трясця!
Так, вона вколола тобі багато адреналіну.
Твоє маленьке серденько б'ється?
Вік, Вік, Вік.
НОМЕР ЗРАЗКА V417
Вік, ти так облажалася.
Чому ти її ненавидиш?
Що за чорт?
Ти знаєш, це почали греки.
Четверте століття до нашої ери.
Перші експерименти над тваринами.
Принаймні, задокументовані.
Свині й кози.
Знаєш, скількох тварин використовують для випробувань щороку?
Понад сто мільйонів.
Люди роблять це зі стількома видами.
Це вражає.
Медичні випробування на шимпанзе були заборонені у 2015 році.
Сказали, що можуть бути винятки,
якщо дослідження доведене як необхідне для розуміння людських хвороб.
І якщо здійснена велика пожертва,
щоб підтримати збереження диких шимпанзе.
Твій тато як стихія, хіба не так?
Ти мусиш мені сказати, ким ти себе, трясця, вважаєш.
Чому ти її ненавидиш?
Тобто ви явно маєте бути союзницями. Доньки-байстрючки Родерика Ашера.
Який союз ви могли б укласти.
Байдуже, ким би ти не була, ти, трясця, звільнена.
90% ліків не випробовують на людях.
Хоча вони проходять доклінічні випробування. Тож, вибачте, тварини.
А як бути з тим, що не має стосунку до здоров'я?
Ви не можете зробити губну помаду чи шампунь від лупи,
не заподіявши страждань.
Мені подобається, якими неймовірно безглуздо злими ви можете бути.
Добре, «звільнено» не те слово.
Бо я збираюся тебе, дідько, вбити.
І ти можеш.
Ти обрала найгіршу роботу, щоб приховати свою істинну природу.
Ти прибираєш лайно за платню.
Вікторін, з іншого боку…
обрала дещо краще.
Вона мати Тереза, як їм здається.
Рятує людство, по одному дорогоцінному серцю за раз.
Але всередині ви обидві однакові.
Ти її ненавидиш, бо вона краще це приховує.
Маєш рацію…
ти знаєш.
Вона бреше.
І вона накачує нас адреналіном, щоб виглядало, ніби це працює.
Але ти однаково не мала сюди приходити.
Це могло статися тихо.
Мирно.
У ліжку.
Але, думаю, це мало статися так.
Мені шкода.
Нічого особистого.
Як і з твоїм братом.
Це просто, ну…
Отак.
Пішло це.
Я отримала своє.
Це дивно, де Філ?
О боже.
ПАДІННЯ ДОМУ АШЕРІВ
Переклад субтитрів: Альбіна Саженюк