Takhle jste to našel? Na nic jste nesahal?
Ne. Ráno jsem šel na pochůzku a našel to.
Slyšel jsem jednou o někom, kdo obcoval na mrtvolách. Nekrofág?
Nekrofil.
Tak.
Ale neslyšel jsem, že by si tělo brali s sebou.
Co myslíte? Vykradači?
Vzali by šperky, ne tělo.
Říkal jsem, že jestli vás ještě…
Už odcházím.
Nenuťte mě vám to zabavit.
To nemůžete, leda byste mě obvinil.
Neprovokujte, Dupine.
Říkal jsem vám, že je to vážné.
A vy tu nemáte co dělat!
Opět musím vysvětlovat kapitánovi,
proč se vydáváte za policistu.
C. AUGUSTE DUPIN ASISTENT VYŠETŘOVATELE
Nemůžu za to, že si to myslel.
- Asi kabát. - To má být vtipné?
Před časem mi volala dáma, které zemřela matka.
Našla papíry od doktora, ke kterému stará paní chodila.
Její dcera ho nikdy neviděla. Neměla tušení, že k němu chodí.
Zřejmě na ní testoval jistý lék.
Ale matka byla nezpůsobilá.
Dcera si všimla, že podpis na souhlasu je zfalšovaný.
Volám na jejich číslo, záznamník.
Volám doktorovi a položí mi to.
Ukazuje se, že na testy toho léku je stížností víc.
Ráno mi volá vystrašená paní Bradyová.
Někdo znesvětil hrob její matky.
- Tady jste to posral. - Jedu tam…
- Jste pitomec. - Je jich totiž pět!
Pět exhumovaných hrobů za čtyři týdny.
Pohřešuje se pět mrtvol!
Všichni účastníci testování toho léku.
Ta těla jako by se vypařila.
Nelíbíte se mi. S lidmi jako vy už jsem měl trable.
Jako my?
Celý kancl je bílý jako sníh,
jestli se bojíte naší invaze.
Kdo říkal, že mluvím o barvě kůže? I když té jsem si taky všiml.
K práci potřebujete dvě věci. Telefon a psací stroj.
A trochu respektu. Takže tři.
V téhle zemi nikdo nikoho za nic nepotrestá a vy to víte.
Lidi, kteří nás mají léčit, můžou za to, že jsme nemocní.
Šidíme umírající. Okrádáme chudé.
Propagujeme rasismus. Necháváme běsy řádit.
Tenhle svět potřebuje změnu.
Tak dobře.
Když vyhrajete.
Všechny pochytáte, zbavíte svět
vší té chamtivosti, neřádu a prohnilosti,
pak si sednete a kouknete se na to, co řeknete?
Bylo by to někdy dost?
Během let
jsem mluvil s mnoha lidmi, kteří brali vaše léky.
Fotbalové mámy s migrénami.
Účetní se zánětem karpálů. Děti se sportovními úrazy.
Lékaři jim předepisovali Ligodon s tím, že je to extra silný Tylenol.
Za rok už si píchali heroin někde za popelnicí.
Nebo byli mrtví.
Nebuďte naivní. Za zneužívání Ligodonu nemůžu.
To je starý a otravný argument.
Víte, kolik Ligodonu denně bere moje žena?
Je v pohodě.
Nebyla závislá na heroinu?
Ano, je po všech stránkách zářný příklad.
Věděl jste, že prodloužené uvolňování vyvolá závislost.
Věděl jste, že je ten lék vysoce návykový,
ale prodával ho jako nenávykový,
protože jste chtěl víc než stovky milionů, co jste tahal z lidí už před tím,
než Ligodon vstoupil na trh.
To vám nestačilo, takže se ptám.
Bylo by to někdy dost?
Kolik peněz byste musel mít, abyste prohlásil: „Tohle mi stačí.“
Existuje taková částka vůbec?
Stupidní otázka. Jistěže ne.
Ale kvůli tomu tady nejsme.
Máme si promluvit o…
O čem?
O mém synovi.
O Prosperovi.
O Perrym.
Frederick mi před smrtí řekl, že za toho informátora považoval Perryho.
Že ty informace vynášel on.
Bylo to tak?
Teď už na tom vlastně nesejde.
Už na tom vůbec nezáleží.
Ne, když jsem ho zabil.
Vím, jak Prospero zemřel.
Říkáte, že jste to nějak zavinil vy?
Perry zemřel jako první z mých dětí.
Vím, že si myslíte, že víte, co se stalo.
Ale nevíte.
Hlavní věc, kterou o mém synovi musíte vědět, je, že byl,
pokud nic jiného,
magor.
Ty krávo.
Brýtro.
My ještě nespaly.
Tohle musíš zkusit.
Kde jsou vejce? Vy jste je snědly?
Co děláš? Jsou to blbý vajíčka.
Byly racčí.
Vajíčka racka chechtavýho.
Z keyhavenských mokřadů.
Jsou k mání jen tři týdny v roce.
Když ji tam zastrčím, nevyndáš ji.
Budeš s tím muset do nemocnice,
nebo se to zhorší.
My se těch vajec nedotkly.
Ježiši. Málem jsem ti to sežrala.
Tady jsou. Už je mám.
Furt mě sere, že táta na ten klub nepřistoupil.
Ten by nepoznal dobrej nápad,
ani kdyby mu namočil ptáka do medu a vyhulil mu ho.
Mělo mě to napadnout.
Jen jsem otevřel flašku Glenfiddichu.
Navíc s rodinou nikdy nesmíš vyjebat. Zřejmě po nich můžeš jen jít.
Nevím, možná je to dobře. Můj táta dělá jednu věc.
Jakmile je určeno otcovství, každýmu svýmu dítěti
zaplatí první investici.
Všichni mí sourozenci ji měli. Je to daný. Něco jako naše právo.
Ale musíš mu udělat prezentaci.
A na tý tě griluje.
A když konečně svolí,
měly byste vidět, co to s nimi udělá.
Předstírá, že je to dar, ale je to trik.
Má tě pod svůj hnusným, tlustým palcem
a už tě nikdy nepustí.
Takže srát na něj.
Nelíbí se mu můj nápad?
Možná jedině dobře.
Kdo je Čůráček?
Brácha, Frederick.
ČŮRÁČEK NOVÁ ZPRÁVA
Do prdele.
Čau.
My ve Fortunatu bereme závazek vůči životnímu prostředí velmi vážně.
A jsme s vámi zajedno ve vzájemném úsilí dodržet
veškeré regulační směrnice.
Ale no tak.
Dokud jsme nepodali žalobu, nebrali jste telefon.
Promiňte, že jdu pozdě. Přejel mě náklaďák.
Omlouvám se. To je můj bratr Prospero.
Co je to?
Seznam testovacích zařízení Fortunata určených k demolici.
Nevyhovují předpisům nebo v nich toxiny přímo prosakují do podzemních vod.
Ty jsou všechny naše?
Uznáváte jejich vlastnictví?
Jistěže ne.
- Co je s nimi? - Provedli jsme v nich inspekci…
Na příkaz soudu, s povolením?
Co se staráte, když vám nepatří?
Máme důkazy výskytu toxinů.
Ropa, uhlí, pesticidy, hnijící smetí, chemikálie,
těžké kovy, arsen, benzen, chrom, rtuť a olovo.
Na jednom místě byla tak vysoká koncentrace kyselin…
- Pardon. To je špatné. - Uznáváte tyto závěry?
Neuznává a ty to víš, Petere.
Porušuje-li jakákoli budova, kterou vlastníme či provozujeme, předpisy,
a my jsme za ni právně odpovědní,
dáme to do pořádku
nebo ji co nejrychleji zbouráme.
To už říkáte rok. Víc než rok.
Naše schůzky jsou stále stejné.
Ještě je nebourejte. Některý z nich jsou zlatej důl.
Jestli nám tahle patří, chci ji vidět.
Dokonale se hodí
- na anonymní divokou párty… - Můžeme si promluvit?
- Omluvte nás. - Můžete…
- Jdem. - Pozval bych vás.
Co to vyvádíš?
Poznávám rodinný byznys, jak řekl táta.
Máš mě jen pozorovat.
Pozorovatelé nemluví, kurva.
A neuznávají, že jsou nařčení pravdivý.
Všechno v pořádku?
On mluví. Ty ne.
Když nevíš, co říct, řekneš:
„My ve Fortunatu bereme závazek vůči životnímu prostředí velmi vážně.
Jsme s vámi zajedno ve vzájemném úsilí dodržet
veškeré regulační směrnice.“
Víš, kolik mají s sebou právníků?
- Sedm. - Šest.
Dobře, tak šest. Víš, kolik my?
Jednoho!
Protože Arthur vydá za šest, možná sedm právníků.
A to poslední, co potřebuje,
je Gucci Caligula, co jim předává klíče od krámu.
Jo, ale neměli jste ty budovy zbourat už před půl rokem?
Já vím, že jsi to ty, ty zmetku.
Žádnej div, že rád kecáš před federálama.
Po práci trénuješ, co?
Já vím, že ten práskač jsi ty.
A až to dokážu,
naservíruju tě tátovi na stříbrným podnosu.
Neprobírejte to v této budově, Fredericku.
Já nejsem ten…
Myslím, že špion není správný slovo,
každopádně já ten informátor nejsem.
Jsem tu jen proto, že táta…
Jsi tu jen proto, že můj otec před pětadvaceti lety
na jachtě v Cannes opíchal krupiérku.
A udělal jí to tak tvrdě, že se majetek rozpadl
na šest kusů místo pěti.
Bastarde zasranej.
Uspořádáme párty.
Tady.
Zítra v noci.
Vše je dovoleno. Srát na povolení.
Anonymní zhýralá společenská akce,
pořádaná každý měsíc jinde.
A nevíte kde, pokud nejste na seznamu.
A seznam je zatraceně exkluzivní.
- Jako pop-up klub? - Ne ledajakej.
Digitální pozvánka.
Zmizí, když ji do pěti minut neodklikneš.
A abys byla na seznamu, musíš si zaplatit členství.
- Kolik? - Deset táců.
Když bude na seznamu 100 lidí, máme první milion.
Pět táců u dveří na každou akci, to je jeden a půl mega.
Nikdy na stejném místě.
Tahle budova patří firmě naší rodiny.
Ty starý laborky mají vlastní přívod elektřiny i vody.
Město si nás nevšimne.
A je určená k demolici, takže je zadarmo.
Potřebujeme nějaký téma?
Není to maturiťák.
Téma je sex a drogy.
Orgie začnou o půlnoci.
- Hele, změň to na 20 táců. - Zlato, 20 táců…
A mělo by to být v maskách.
To by asi šlo, ne?
Ne, ještě to může zvládnout.
- Hladina kyslíku… - Měla jen malou šanci.
- Přidáme nitráty. - To nepomůže.
Teď už ne. Srdce už to nepřijímá.
Dobře, tak ještě adrenalin.
Cože? Ne!
Vic!
Victorine, poslouchej…
Zapiš čas.
Kurva!
Je to v pořádku.
Ne, zlato, to vůbec není v pořádku.
Tímhle tempem přijdeme do půl roku o peníze.
Kdyby žila, zkazila by celou studii.
Kvůli tomu adrenalinu.
Poslední, o čem by teď měla být řeč, jsou testy na lidech.
Testování na lidech. Kdy se dočkáme?
- Ta opice je v pohodě, ne? - Jo, je…
Subjekty reagují dle očekávání.
Projdu poslední zprávy a přinesu je později.
Musí to fungovat na lidech.
A mnohem dřív.
- Tak za půl roku. - Co?
To je…
Proč?
Ty se ptáš proč?
To je moje věc, ty se starej o výsledky.
Jestli to nestihneme…
Jestli nestíháme termín testů,
jestli má mých 200 milionů přijít vniveč, řekni mi to.
- Jistě. - Podívej se na mě.
Musí to fungovat.
No tak, nechci zas tak moc.
Chceš emko nebo trochu koksu? Povzbuzovák,
nebo oblbovák? Prosím.
Ale nejsem kartel, nemůžu zásobovat celej drogovej úlet.
Znáš někoho, kdo se na to cítí?
Kdo se na to cítí?
Co ti je? Ujíždíš na Narcos, nebo co?
Pokud ne, tak bys měl. Pecka.
A co Viagra?
- Jo, vzadu jí mám balík. - Jo?
Ne, nemám. Jsem hřebec v nejlepších letech.
A na co ji kurva potřebuješ ty?
Teď ti bylo dvacet.
V podstatě jsi z 80 % sperma, úplně z tebe čpí.
Chci, aby to bylo velký.
Táta ve mě nevěří, ostatním jsem pro smích,
ale když se tahle akce podaří a zčistajasna vydělám balík,
možná si vysloužím zlomek tý úcty, co patří k našemu jménu.
Mám to těžší a ty to víš. Ty jo. Ale ostatní ne.
Nemanželský děti to maj těžký, já kdovíproč ještě víc.
Jako bych byl extra bastard. Bastard všech bastardů.
Fajn, chápu to.
Zmákneš to, jasný?
To dáš. Půlka hostů si stejně vezme svoje
a druhá půlka se sjede dřív, než dorazí.
Dám ti dva možný dealery.
Skočí po tom, už díky těm prodejům.
Ale co se bude dít pak, nech na nich, to není na tobě.
Podívej se na mě.
Nemělo by být.
Jsi lepší než dealer.
Chytřejší než DJ.
Jasný? Je to pod tvou úroveň.
Ty to dáš.
Ale jsi víc než oni.
Jakmile si to uvědomíš, brácho, budeš nezastavitelnej.
Tak dobrá.
Že jsi to ty.
Protože rozumím obavám ze selhání,
který doprovázejí veřejný orgie,
- dám ti nějakou Viagru. - Ty máš?
Jasně že jo.
Musím dostát reputaci.
Jo!
To je ono!
WELLNESS DNES: BILLT DOMA
Prociťte to.
Vy na to máte.
Pojedeme dalších 60 vteřin.
- Cítíš to? Vsadím se, že jo. - Jo.
Budujete muskulaturu.
DONAŠEČ SVĚDČÍ U SOUDU
Doporučil vám někdo
jako obchodní zástupkyni oznámit problém vedení?
Ne. Spíš mě od toho odrazovali.
I tak jste to ohlásila?
Udivilo mě, že tento konkrétní lékař ve velkém vydává léky na předpis.
Podle toho, co víte, zjednal někdo nápravu?
Podle toho, co vím, ne. Nic se nepodniklo.
Prověřte ji.
VYPNUTÝ ZVUK
Něco na ni najděte.
A jestli nic nenajdete, prostě si něco najdeme.
Jak to šlo?
Hledáme všude, ale…
Toby, zatraceně.
Jestli někdo mluvil s federálama, udělal to fikaně.
Já vím. Usherové nejsou idioti.
Až na Perryho.
Podej mi složku na Vic. A na Juno.
Cože, dnes u soudu nikdo není?
Věděla jsem, že tvůj táta nepřijde, ale nikdo z rodiny…
Už se tam asi neobjevíme.
Aby neměli navrch.
Ale budeme sledovat každou vteřinu. Tomu věřte.
Pořád myslíš, že donáší Victorine?
Možná.
Mohl by to být Perry. Psychouš malej.
Taky prověřím Juno,
ale ty Viciny klinické testy nějak smrdí.
Takhle by na nás mohli.
Pokud je něco s tou síťkou,
můžete na to mrknout?
Promluvit s laboranty, úplatky, vyhrožování…
Co ti provedla?
Cos říkal?
Nic.
Taky nesnáším svou sestru, ale…
Zapomeň na to.
Zapomenu.
Před večeří vás budu oba potřebovat.
Klepneš na masku a hodí tě to na platbu.
Do zítřka ošéfujeme Apple Pay.
- A sestavujeme seznam hostů. - Dík, Faraj.
Napadlo mě dostat všechny na parket,
trochu to tu vystlat
a zapnout to kropení, aby jako pršelo.
To odstartuje orgie.
Nikdo nikoho nešuká, dokud se nespustí ten déšť.
Ano?
Magor, má na to papíry. V týdnu sedm dní,
vlhkej mejdan, strká ho do díry.
Takhle je teď ten text?
- Jo? - Jo.
Co voda?
Kohoutky jsou zavřený. Odpojený od obecního vodovodu.
Navrhuju rozdávat balenou.
Stejně všichni pijou Dom.
Co ty sprinklery?
- Jsou suchý. - Něco mi kape na mobil.
Možná se trochu rosí, ale jsou starý a bez tlaku.
Můžu zavolat na město, ať je připojí na vodovod.
Suchej mejdan.
To už nezní tak fajn.
Tyhle testovací fabriky mají vlastní filtrovanou vodu.
A ve Fortunatu by nepoužili vodu z města. Ani za nic.
Viděli jste ty nádrže na střeše, když jsme sem šli?
Tak je na to napojíme.
Jako koupací sud.
- Zvládneš to do zítra večer? - Jo.
Pamatujte na zlatý pravidlo.
Kdo má zlato, vymýšlí…
Co to bylo?
Jeden starý vtip.
Jednou jsem jim ho řekl.
„Zlaté pravidlo.“
Je to z komiksu.
Čaroděj ze země Id.
Myslím, že čtvrté číslo.
Z konce 60. let, hrozný kýč.
Na obálce takový zavalitý malý král stál na zelené věži,
shlížel seshora na poddané s jedním prstem vztyčeným
a prohlašoval: „Pamatujte na zlaté pravidlo.“
„A to je co?“
zařval na něj zezdola poddaný.
Pak ten venkovan něco zahlásí
a v posledním okýnku řekne:
„Kdo má zlato, vymýšlí…“
Jste v pořádku?
Slyšel jste někdy o CADASILu?
Ne.
Nový lék z arzenálu Fortunata?
Kolik lidí asi zabije?
Vyšetřoval jste kdysi podvody v Medicare.
Byl jste v branži, tak byste CADASIL měl znát.
Autozomálně dominantní cerebrální arteriopatie
se subkortikálními infarkty a leukoencefalopatií.
Zkratka CADASIL.
Začalo se tomu tak říkat až v 93. roce.
To je jedno.
Je to dědičná forma vaskulární kognitivní poruchy.
Než vás zabije, projevuje se podobně jako demence.
Ovlivňuje myšlení, řešení problémů, prostorovou…
představivost a paměť.
Může způsobovat i halucinace.
Mluvíte o vaskulární demenci?
Neexistuje na to lék.
Prognóza je pět let, nanejvýš.
Léky, antipsychotika,
beta-blokátory, stimulanty… Ne, díky.
Mě neoblafnou.
Vlastně jedinou nadějí je prevence.
Například nová experimentální kardiosíťka,
která diagnostikuje velké mozkové cévy v reálném čase.
Tím získáte čas.
Čaroděj ze země Id.
Narážka na Čaroděje ze země Oz. Komiks.
O lidech ve středověkém království Id.
Mě bavil spíš Calvin a Hobbes.
Poprvé jsem ho viděl viset před kanceláří Rufuse Griswolda.
Pamatujete na Grise, ne?
Pro vás ale existovala jen ta nešťastná…
hřbitovní záležitost, že?
Pamatuju si všechno, Rodericku.
Gris, původní gangster, dalo by se říct.
Všechno tohle ve skutečnosti začalo tam.
V kanceláři Rufuse Griswolda.
U toho původního hajzla.
- ZLATÉ PRAVIDLO! - CO JE TO?
KDO MÁ ZLATO, VYMÝŠLÍ PRAVIDLA!
Řekni mu, že už žádný bordel.
A už žádní poldové. Má jedinej úkol, krucinál.
Je to sakra zahradník.
Tak ať kope!
Pan Griswold vás přijme.
Roderick Usher.
Jo, jistě.
Omlouvám se.
Napijete se, Rode?
Ne, děkuju.
Zkurvenej kontrolní úřad.
Úřad čůráků.
Mezi Carterem a čůráky, co?
Souhlasím, debilní čůráci.
Pardon, mluvte vy. Výhled na třetí kvartál.
Jsem Roderick Usher, mám tu prezentaci.
Kdy jste měl naposled migrénu?
No do prdele. Prezentace?
Suz, říkala jsi, že je to účetní! Suz nemá svůj den.
Pardon, už jsem se hlásil několikrát, zase to přeložíme?
Ne.
Když už jste tu, mluvte.
Kdy jste měl naposled migrénu?
- Včera? Dnes ráno? - Mám ji teď.
Artritida. Záda. Co na to berete? Brufen?
Na vážnou bolest opioidy, na běžnou paracetamol.
Ale na to mezi? Jste v prdeli.
Proto vám chci představit Ligodon.
Nový opioid potahovaný patentovaným syntetikem.
Pomalé vstřebávání.
Bez vedlejších účinků. Nenávykový.
Vážné zranění, rakovina, úraz,
ale také chronická, mírná nebo jen dočasná bolest.
Stejná pilulka.
Mění se jen dávkování.
Tento průmysl vždy stál na potlačování bolesti.
Tady mluvíme o jejím vymazání.
Nehodí se jen pro JIP, ale i pro rodiče Pepíka, co si rozbil koleno,
protože to máme všichni společné.
Všichni do jednoho víme, co je bolest.
V tom jsme si všichni rovni.
A tohle je první tabletka v dějinách pro nás všechny.
V téhle tabletce se ukrývá svět bez bolesti.
Nejprve najmeme chemika. Metzera, ten Ligodon vyvinul.
Nebo ještě lépe, koupíme Landor Pharma.
Mají fungující infrastrukturu.
Uvedeme ho na trh a vznikne nový svět,
protože ten současný potřebuje změnu.
- Pracujete v budově? - Ano.
Kde?
Druhé podzemní podlaží.
Takže v podatelně?
Jsem v logisticko-komunikační kanceláři. Nepracuju v podatelně.
Svět bez bolesti. To zní dost dobře.
Nejen dobře. Je na dosah.
No…
Zajímavé.
Ale s léky je špinavý obchod.
Ošemetný. Obzvlášť s Úřadem pro kontrolu léčiv.
Testování, směrnice, všechno tohle.
Sami do toho teď fušujeme.
Zatím to stojí za hovno.
Zrovna řeším děsnej bordel.
Test na lék, co už mě stál tři roky a 20 milionů za nesprávnou chemii.
A i kdyby to po chemické stránce vyšlo, což se nestává,
pořád jsou tu pokuty, úplatky, soudy…
Ale na druhé straně…
Ale zdravotnické přístroje…
To je náš denní chleba.
Sice pořád otrava, ale je to daleko míň komplikované.
Hmatatelné.
Praktické.
Hmotné.
A dost náročné i bez vší té chemie.
Kolik lidí využije
kardioverter-defibrilátor za miliony?
Nanejvýš 100 000?
Silný, univerzální a nenávykový lék tlumící bolest,
s tím se snadno dostanete na desetinásobek.
Ale víc než ty astronomické cifry
a úžasné zisky je důležité,
že Fortunato nebude jen farmaceutická firma,
Fortunato bude zázrak.
A vy budete nový mesiáš.
Tím změníte svět.
Moje matka tu dřív pracovala.
Seděla za tím stolem, kde je teď Suz.
Této firmě zasvětila život.
A celá léta před smrtí prožívala utrpení.
Každodenní bolest.
Každou minutu. Byl jsem toho svědkem, ale věděl jsem, že to tak být nemusí.
Jistě, dají se tím vydělat miliardy.
Ale proto to neděláte.
Tak co?
Je mi to líto, drahoušku. Ničemu nerozumí.
Ahoj, broučku. To nic.
- Zůstaň u mamky. - Já vím. To je dobrý.
Ten stůl.
- Je menší, než jsem myslel. - Stůl?
Mámin stůl.
Už jsem to chtěl dlouho. Dnes jsem u něj prvně stál.
Prima, to je úžasný.
Ta prezentace mě mrzí.
Ráda jsem tu pobyla s Annabel.
Tolik času jsem s ní ještě nestrávila.
A vidíš mě opravdu v nejlepším.
Poslední dobou si připadám
jak zbitá povlakem na polštář plněným klikama.
Buď ticho.
Pardon, že mi to tak trvá.
Vydrž.
Říkala jsem si, že je možná načase změnit místo.
Chopit se příležitosti někde jinde?
Vím, že k tomu máte vztah kvůli mámě a asi i kvůli tátovi.
Tys jí o tom řekl.
„Je to už mnoho a mnoho let Co v přímořském království
Bydlela dívka…
…již poznali byste hned podle jména Annabel-Lee.“
Co to dělá?
„Ta žila…
…jen jediné myšlence. Že má mne ráda tak jako já ji.“
Já se pozvracím.
Sekla jsem s prací.
Cože?
To ti chlapi.
Řekli byste, že vyvinutí mikroprocesoru
vám vyslouží špetku respektu, ale ne, furt je to pánský klub.
Plácají se po ramenou,
protože vynalezli mikrokontrolér do Simona.
Možná jednou dáš čip do hračky ty.
Jsem na vás oba hrdá.
Roddy? Ty ses neskutečně vypracoval.
A Madeline, ty jsi génius. Vybruslila jsi z něčeho hnusnýho.
Děti jsou zdravé a šťastné, jsme pohromadě.
Peníze nejsou vše.
Jsme v pohodě.
Oba dva jste tak high-tech, úchvatní.
Rodericku, ty se svou medicínou, a ty s těmi algoritmy.
Algoritmy nejsou high-tech. Jsou tu od starověku.
Jsou to jen konečné řady definovaných instrukcí
k vyřešení nějakého problému či výpočtu.
Ale v budoucnu pomocí počítačů bychom je mohli využít na cokoli.
Finanční trhy. Investice.
Prediktivní diagnostika.
Vždyť algoritmus může napsat scénář k filmu nebo pořadu.
- Ale ne dobře. - Uvidíš.
Mohli bychom i napodobit lidské vědomí.
To už mluvíme o nesmrtelnosti.
Jo, ale pár věcí snad dokážeme jen my smutný, chybující lidičky, ne?
Dokáže algoritmus napsat báseň jako Roderick?
Roddy.
Sereme na toho skrčka v obřím kanclu
a jeho uťáplý nápady.
My sakra změníme svět,
a jestli nám k tomu nepomůže Fortunato, tak je po cestě zadupeme.
Krok zpět nepřichází v úvahu.
Jdeme kupředu.
Když narazíme na zeď, nevrátíme se, prorazíme ji.
Rufus Griswold nám pomůže prorazit,
nebo ho převálcujeme a necháme v prachu za sebou.
Kriste, Madeline.
Když se rozjedeš, stojí to za to.
Teď se bude dít tohle.
Konečně jsi zodpověděla všechny tyto otázky
a vím, že to nebylo jen tak.
Sto tisíc otázek.
Bylo to deset tisíc, ale chápu.
Dopsala jsi deník?
Denně čtyři měsíce. Jak jsi chtěla.
Lenore.
A teď začne algoritmus prolézat internet.
Popadne všechno, co půjde.
Tvůj Facebook, Instagram,
tvůj profil, příspěvky, e-mail, mikrodata.
- A pak z toho vytvoří moji kopii. - Přibližnou AI kopii, ano. Možná.
Tvé virtuální já, které myslí jako ty, mluví jako ty, je tebou.
To je tak super.
Je to super, viď?
- To je ono? - Ano.
Tvůj děda nechápe,
že tady nesnažíme postavit chatbota.
Jde o odkaz.
Kdysi dávno všichni chtěli žít po smrti dál. To by si přál asi každý.
Zkoušeli všechno možné, mumifikování, pyramidy…
Když mluvíme o mumifikaci,
tohle pochází přímo z Egypta.
Tohle si vzali, strčili to člověku do nosu
a před mumifikováním mu kousek po kousku vydlabali mozek.
Je to nový kousek v mé sbírce o nesmrtelnosti
a moc krásný, použiju ho…
Máte chvíli?
Půjdu pozdravit dědu.
Dobře, beruško.
O co jde?
Měla jste pravdu.
Zkontroloval jsem Perryho výpisy z účtů.
Za poslední měsíce je v nich mírný pokles výdajů.
Já to věděla. Buď se ke stáru začíná mírnit, nebo…
Nebo utrácí víc v hotovosti.
Což může znamenat různé věci. Dealování, pasáctví nebo…
- Nebo… - Platí federálové pořád hotově?
Za mých časů to tak vždycky dělali.
- A co naše mladá nevěsta? - Nemá vlastní účty.
Je připsaná na Roderickovy.
Jistě.
Dobře, pátrejte dál.
Najdeme ho.
- Překvapení! - Kurva.
Pojď dál, broučku.
Ahoj, dědo. A… babi?
To ani omylem. Ještě uvidíš.
Jak se máš?
Dobře. Byla jsem u Madeline.
Vlastně jo, dělá z tebe videohru nebo co.
Videohry zbožňuju. Který máš ráda?
Měly bysme si zahrát.
- Měly bysme se skamarádit. - To byste měly.
Mé dvě nejoblíbenější ženy pohromadě.
Jdu říct, ať nám připraví pizzu.
Hned se vrátím. A vy se spřátelte.
Takže, nikdy jsem se nezeptala.
Jak jste se s dědou seznámili?
Jo tohle… To je vtipná historka.
Stala se mi příšerná nehoda v autě.
Byla jsem na kusy.
Uvnitř.
Přes deset zlomenin, prostě mi vzali starou nohu.
Tvůj děda byl náhodou pracovně v nemocnici
a chtěl mě vidět. Asi proto,
že jsem brala takový kvanta Ligodonu jako nikdo předtím.
Byla jsem při vědomí a bylo to dost bizarní,
doktoři si tam pořád něco šuškali.
Přišel ke mně
a vyptával se, jak mi jedou ty léky.
Tak jsem mu řekla, že ty prášky jsou naprosto boží.
On na to, že je vynalezl!
Tak mu povídám, že jsem za ně tak vděčná, že bych mu ho snad vyhulila…
Takže tak.
Co potřebuješ, Perry?
Ahoj, jen jsem měl tohle zavézt Froderickovi.
Jé, pardon. Čůráčkovi.
Mrzí mě to.
Když se objevil, taky to s tvým tátou neměl lehký.
A Freddie umí být…
I když tě má rád, je to prostě Freddie.
Nic moc zábava.
Jen říkám, že to chápu.
Co je?
Ne.
Ne, to nic.
Ale ne, co je?
Dneska pořádám večírek.
Velmi privátní.
Velmi exkluzivní.
To zní dobře.
Jo, to je.
Je to maškarní ve starým stylu, zhýralá, anonymní akce.
Pečlivě vybraná společnost.
Elitní. Diskrétní.
O půlnoci začne padat déšť a pak začne tanec a šukačka.
Za chvilku se budeš cítit víc živá, než kdy Freddie.
Měla bys přijít.
To je šílenost.
Ne, není.
Pořád v tobě vidím tu ohnivou, odvázanou bohyni.
Nechceš ji v sobě probudit?
Aspoň na jednu noc?
Nikdo o tom nemusí vědět. Nezjistí to.
Dárek ode mě.
Představ si, jak držíš dokonalýho ptáka v ruce, v puse…
Nebo dokonalou kundu, jestli chceš, nebo obojí.
Žádné tváře, žádná slova, žádné odsudky.
Vlhká a tvrdej… a jsou jen a jen tvoje.
Jak se opovažuješ?
Jsem manželka tvýho bratra.
Jo.
A to je zatraceně sexy.
Pošlu ti pozvánku.
Jo?
Koukni na mobil.
Nebo… Vydrž.
Asi nechceš, aby přišla na tvůj,
pošlu ti ji na tenhle.
Jednorázovej.
Mám jich spotřebu jak kapesníčků.
Heslo je 666 999.
Počkej na zprávu, nebo ho třeba vyhoď.
Je to na tobě.
Pojďte dál. Omlouvám se za ty zmatky.
- Jsem za tu práci ráda. - Fajn, není problém.
Je tahle paruka v pohodě?
Jo, je dobrá.
Líbí se mi víc než ta minulá, hezká barva.
- Ahoj, Bille. - Rád tě vidím.
Dneska jsem si myslela na romantickou večeři.
Může servírovat, udělat romantickou, intimní večeři,
jako na fajn rande.
Třeba na výročí. Něco v tom duchu.
Dobře, oblečení jste nepopletli.
Košilku mám černou, i rudou krajku.
K tomu se dostaneme.
Tak prosím.
Jak ses měla?
Těžký den.
Měla jsem hodně práce.
To je mi líto.
Pracuješ až moc.
Tady.
Naleju ti sklenku vína,
ať se uvolníš.
Dneska ti to moc sluší.
Nemůžu se toho jídla dočkat.
Tak jo, jdeme na to. Plná rychlost za tři, dva, jedna.
Direkt, kříž, hák, zvedák.
Pravá. Levá.
Máte něco?
Sondovali jsme u personálu v laborkách.
Šušká se, že aplikaci nepřežilo nějaký zvíře,
ale zatím nic konkrétního.
Zatraceně, Toby.
Toby, zatraceně.
Víte, jak jsme tomu říkali, ne?
Roderick Usher Experimenty.
Na ceduli bylo jeho jméno,
než ho napadlo nahradit ho něčím všeobecným.
Jako děti jsme tomu říkali Zoo RUE.
Později jsme to už chápali líp.
Takže „Márnice RUE“.
Údajně při těch operacích používají neschválený
paralytický prášek.
Nový experimentální agens z rulíku.
Nuda.
Myslíme si, že v tom možná nějakou roli hraje biologický odpad.
Mají tři vyvážky týdně. Koukneme na to.
Dobré na profilovém článku je,
že ho můžeme využít.
Budou si myslet, že sbíráme informace.
Zatraceně, Toby, dobrý nápad.
Má něco za lubem.
Opatrně.
Zatáhni za provázek.
Dřevěný třístěžňový škuner.
Děda bude nadšený.
- Měla bys ho pojmenovat „Grampus“. - „Grampus.“
- Tak jsem mu říkávala, viď? - Jo.
Ahoj, vy dva.
Ahoj, mami.
Tak já jdu ven.
Jo, my zvládáme. Dobře se bav.
V kolik se vrátíš?
Já ani nevím.
Nancy je na tom zle, holky ji chtějí vytáhnout ven,
trochu ji rozveselit.
Ani nevím, co se chystá,
ale nebojte, nebudu tam celou noc.
Pryč s chňapkama, sem s lakem na nehty.
Užijte si koráby!
- Zkus tyhle. - I ten korek.
Potřebujeme pečetní vosk a provázek.
- Provázek je tady. - Jo.
Všechno dejte do skříněk.
Peněženky, kabelky, klíče. Dovnitř nesmíte s ničím kovovým.
Naprosto žádné mobily ani foťáky.
Hlavně mějte na ruce náramek.
Náramek je váš klíč.
Nezapomeňte si vzít náramek.
Vše ostatní dejte do skříněk.
Klíče, peněženky, kabelky.
Dovnitř nesmíte s ničím kovovým.
Naprosto žádné mobily ani foťáky.
Žádné mobily.
Tady jsi, kámo! Tohle je slušnej odvaz.
Ty krávo.
Omluvte mě.
Tys přišla.
Já tě neznám.
Je tu jen jeden barman a trčím tu už deset minut.
Koukej se po lidech s červeným svítícím kolem krku.
Mají dobrej matroš. Extošky, trávu, prvotřídní zbóžo.
A vyzkoušej některou ložnici.
Je jich tu 12.
Na podlaze jsou matrace.
Pak si tě najdu.
Vidíš tuhle?
Má tátu kongresmana.
Tohohle teď draftovali.
Dívej se.
Podívej se zblízka…
- Vidím dobře? - Jo.
Kurva.
Tohle…
To je ten pravej byznys.
Z párty máme 2,5 mega, ale ty záběry
až se rozprší, ty budou mít daleko větší cenu.
Čůráček mi bude zobat z ruky.
Až do konce svýho podělanýho, upocenýho života.
Freddie se bojí jezdit ve výtahu.
Vědělas to?
Sekretářky mu říkají „Upocenej Freddie“, protože chodí po schodech.
A tohleto si vzal.
Vyjebu s celým jeho světem.
Ukažte jazyk.
Co jsi zač?
Už jsem myslela, že nepřijdeš.
Moc mi to neusnadňuješ.
Co za něco stojí, není snadný.
Neodpovělas mi.
Co jsi zač?
Znám tu všechny.
Vybral jsem hosty vážně pečlivě, ale tebe vůbec neznám.
Můžeš si tu masku sundat, Prospero.
Znáš moje jméno.
Znám tu všechny.
Takové párty mám ráda.
Ty taky, viď?
Líbí se ti tu?
Ano.
Hudba.
Světla.
Krásný masíčko.
Tak pěkný a měkkoučký.
A ty vůně.
Všechen ten pot, parfémy, tělová mléka, pižmo.
Sex, ano.
Ale je v tom špetka Říma.
Pověz, a nelži.
Je to vše, po čem jsi toužil?
Ještě ne.
Skoro.
Téměř uskutečněné je nejsladší.
Přísahám, že je to lepší chviličku předtím než chviličku potom.
To je pravda tohoto světa.
Ale tys to dokázal.
A je to vše, po čem jsi toužil.
Ještě je čas.
Na co?
Zastavit to.
Tohle, vlastně všechno, s sebou přináší důsledky.
Tohle ne.
O to tu jde. Nečetlas pozvánku?
Důsledky přijdou vždycky.
Vem si kupříkladu sebe.
Někdo kdysi učinil nevýznamné rozhodnutí
a pak další, pak jedno velké a pak jedno, na kterém vůbec nezáleželo.
Až ses nakonec narodil ty.
Ten den ses stal důsledkem jistého neškodného rozhodnutí,
které učinil někdo jiný dřív, než ses narodil.
A to rozhodnutí nalinkovalo celý tvůj život.
Ty sám jsi důsledek, Perry.
A dnes v noci jsi důležitý.
Ty jsi ale šíleně ujetá mrcha, že jo?
Mohli jsme se pobavit, ty a já.
Noc je ještě mladá.
Ještě se můžeme pobavit.
Vždycky jsem si potrpěla na zlobivé kluky.
Asi mám pro ně slabost.
A vy zlí kluci…
jste zas vždycky milovali mě.
Jsi krásná, nádherná věcička.
Počkej!
Jdi pryč. Hned.
Chlapče překrásný.
PÁD DOMU USHERŮ
Překlad titulků: Vixo