T'ho has trobat així? No has tocat res, oi?
No. Ho he vist mentre feia la ronda del matí.
Vaig llegir una història sobre un paio que cardava amb cadàvers. "Necropília"?
Necrofília.
Exacte.
Però no sabia que després s'emportaven el cos.
Creus que han estat lladres?
Roben joies, no cossos.
No! Et vaig dir que si et tornava a veure…
Ja marxo.
Et confiscaré la càmera.
- No pots. No he infringit la llei. - No em provoquis, Dupin.
Ja t'he dit que no faig broma.
No hauries de ser aquí!
He de repetir al meu cap per què et fas passar per un agent.
C. AUGUSTE DUPIN INVESTIGADOR DE FRAUS
Això ho ha suposat el guarda.
- Per l'abric. - Fas broma?
Una dona em va trucar, la seva mare havia mort.
Va trobar uns documents del doctor de la seva mare.
La seva filla no el coneixia. No sabia que ella hi anava.
Sembla que ell la va inscriure a un assaig clínic.
Però la mare no era apta.
La filla va veure que havien falsificat la seva firma.
Hi truco, però és un contestador.
Truco al doctor, i em penja.
Resulta que hi ha moltes queixes sobre l'assaig clínic.
La Srta. Brady m'ha trucat aterrida.
Li han dit que han profanat la tomba de la seva mare.
- Aquí l'has cagat. - Hi he anat…
- Ets un imbècil. - N'hi ha cinc!
Han exhumat cinc tombes aquest mes.
Falten cinc cadàvers!
Tots ells participants de l'assaig clínic.
Cadàvers que s'han esfumat.
He tingut problemes amb gent com tu.
Com? Aquest departament és blanc com la neu,
no us envairem, tranquil.
Per què creus que parlo de la teva pell? Jo també me n'he adonat.
Només necessites un telèfon i una màquina d'escriure.
Bé, i respecte. Tres coses.
Respecte? Au va, saps que aquí ningú exigeix responsabilitats.
Els qui se suposa que ens han de cuidar ens fan emmalaltir.
Enganyem els moribunds, plomem els pobres,
ascendim els racistes, alliberem els dimonis.
Aquest món ha de canviar.
Molt bé.
Diguem que és així.
Si poguessis agafar tot això,
la cobdícia, la maldat, la corrupció del món,
i ho tinguessis tot al davant, què diries?
Algun cop n'hauries tingut prou?
Al llarg dels anys,
he parlat amb molts consumidors dels teus medicaments.
Mares dels suburbis amb migranyes.
Comptables amb túnel carpià. Nens amb lesions esportives.
Els metges els prescriuen Ligodona com si fos un simple calmant.
Un any després s'injecten heroïna darrere d'un contenidor.
O són morts.
No siguis ingenu. Que la gent abusi de la Ligodona no és culpa meva.
És un argument vell i avorrit.
Saps quanta Ligodona pren la meva dona cada dia?
Està bé.
Ella no era heroïnòmana?
La seva és una història d'èxit, és cert.
Sabies que l'alliberament prolongat podria crear abús.
Sabies que era molt addictiu.
La vas vendre com a no addictiva
perquè volies més que els centenars de milions que guanyaves
abans de vendre la Ligodona.
En volies més, per això t'ho pregunto:
algun cop n'hauries tingut prou?
Amb quants diners hauries dit: "Ho hem aconseguit"?
El número existeix?
Quina bajanada, esclar que no.
Però no som aquí per parlar d'això.
Som aquí per parlar de…
Què?
El meu fill.
Prospero.
Perry.
El Frederick em va dir abans de morir que pensava que el Perry era el confident.
Que us passava informació.
Era ell?
Ara ja no importa.
Tant se val, no importa gens.
Perquè el vaig matar.
Sé com ha mort el Prospero.
M'estàs dient que d'alguna manera va ser culpa teva?
El Perry va ser el primer dels meus fills a morir.
Sé que et penses que saps com va succeir.
Però no ho saps.
El primer que has d'entendre del meu fill és que estava,
com a mínim…
boig.
Merda.
Bon dia.
Encara no hem dormit.
Has de provar això.
On són els meus ous? Els heu menjat?
I què? Només són uns ous.
Eren ous de gavina.
Ous de gavina baldritxa.
De Keyhaven Marshes. Estan en zel tres setmanes l'any.
Si te la clavo, no te la pots treure.
Te l'has de deixar i anar a l'hospital, o serà molt pitjor.
Ningú t'ha agafat els ous.
Mare meva. M'ho havia cregut.
Són aquí. Els he trobat.
Em fa ràbia que el teu pare hagi rebutjat la idea del club.
No reconeixeria una bona idea
encara que la tingués davant i li fes una mamada.
Ja, com no se m'havia acudit.
Només vaig obrir una ampolla de Glenfiddich.
A més, no et pots tirar la família, però caçar-la sí.
No ho sé, potser és millor així. El meu pare té aquesta mania.
Tots els fills reben uns diners quan es confirma la paternitat.
Ho ha fet amb tots els meus putos germans. Es dona per fet. És un dret.
Però li has de vendre una idea.
I et destrossa.
I quan al final l'accepta…
hauríeu de veure com acaben.
Fa que sembli un regal, però és un parany.
Et posa la puta mà al damunt,
i potser no en surts mai.
Que el bombin. No li agrada la meva idea?
Potser hem tingut sort.
Qui és Caracollons?
El meu germà Frederick.
CARACOLLONS MISSATGE
Merda.
Adeu.
A Fortunato ens prenem seriosament el nostre compromís amb el medi ambient,
i treballarem amb vosaltres amb l'objectiu mutu de complir
totes les directrius reglamentàries.
Això no és veritat.
No em vau contestar fins que us van imputar.
Lamento fer tard. M'ha… atropellat un camió.
Ho sento. És el meu germà Prospero.
Què és això?
Plantes d'experimentació de Fortunato declarades en ruïna
que infringeixen la llei o, pitjor, que tenen fuites de toxines.
Collons, tot això és nostre?
Reconeixes que ho són?
Esclar que no.
- Quin problema tenen? - Bé, les hem inspeccionat…
Amb una ordre judicial?
Si no són vostres, què importa?
Sabem que hi ha toxines enterrades.
Petroli, carbó, pesticides, podrit, substàncies químiques,
metalls pesants com arsènic, benzè, crom, mercuri i plom.
Una planta té una concentració tan àcida que…
- Ho sento, sí. Està malament. - Reconeixes tot això?
Saps que no ho fa, Peter.
Qualsevol propietat nostra que hagi infringit la llei,
si en som legalment responsables,
serà rehabilitada
o enderrocada al més aviat possible.
Fa un any que dius el mateix. Més d'un any.
Aquesta reunió ja l'hem fet.
Un moment, encara no les demoliu. Algunes d'aquestes plantes són mines d'or.
Si aquesta és nostra, la vull veure.
És perfecta per a un projecte,
- una depravació anònima… - Podem parlar un moment?
- Disculpeu-nos. - Voleu…?
- Va. - Us hi convidaria.
- Què collons fas? - Conèixer el negoci, com va dir el pare.
Has de ser la meva ombra.
Les ombres no obren la puta boca.
I no reconeixen les acusacions.
Tot va bé?
Ell parla. Tu no.
Si tens algun dubte, digues:
"A Fortunato ens prenem seriosament el nostre compromís amb el medi ambient,
i treballarem amb vosaltres amb l'objectiu mutu de complir
totes les directrius reglamentàries."
Saps quants advocats tenen ells?
- Set. - Sis.
D'acord, sis. Saps quants en tenim nosaltres?
Un!
Perquè l'Arthur val per sis o set advocats.
I l'últim que necessita
és que Gucci Calígula els doni les claus del negoci.
No havies d'enderrocar les plantes fa uns sis o set mesos?
Sé que ets tu, desgraciat.
Per això estàs tan tranquil amb l'FBI.
Has assajat molt amb ells?
Sé que ets el puto talp. Ho sé.
I quan en tingui proves,
t'entregaré al pare en una safata de plata.
No parlis d'això aquí, Frederick.
No soc el…
De fet, no crec que es tracti d'un talp,
però no soc el confident. O el que sigui.
Només soc aquí perquè el pare…
Ets aquí perquè el meu pare s'ho va fer amb una crupier
en un iot a Canes fa 25 anys.
I se la va follar tan fort que l'herència es va trencar
en sis peces en comptes de cinc.
Puto bastard.
Farem una festa.
Aquí.
Demà a la nit.
Sense límits. A la merda els permisos.
Un espectacle de depravació anònima
que canvia de lloc cada mes.
Només sabràs on és si ets a la llista.
I la llista és exclusiva de collons.
- És un club pop-up. - El club pop-up.
Amb invitació digital. Si no cliques en cinc minuts, desapareix.
Per inscriure't pagues una quota escandalosament cara.
- Quant? - Deu mil.
Amb cent persones guanyem el nostre primer milió.
Cinc mil a la porta per festa, i arribem al milió i mig.
Mai repetim el lloc.
Aquest edifici és de la meva família.
Aquests antics laboratoris tenen electricitat i aigua pròpies.
L'ajuntament no en sabrà res.
I l'han d'enderrocar, així que és gratis.
Serà una festa temàtica?
No. No és un ball d'institut.
Sexe i drogues són el tema.
A mitjanit, l'orgia.
- De fet, que costi vint mil. - Però, tresor…
I hauria de ser una mascarada.
Ho podem fer, no creus?
Què? No, sobreviurà.
- El pols… - Li ha fallat. Era improbable.
- Dona-li nitrats. - No funcionarà.
És massa tard. No se'n sortirà.
Entesos, doncs més adrenalina.
Què? No!
Ei, Vic!
Ei! Victorine, escolta'm, no pots…
Apunta-ho.
Hòstia!
Està bé. De debò.
No, amor, res d'això està bé. Perdrem el finançament en sis mesos.
Si hagués viscut, l'assaig estaria contaminat.
Per l'adrenalina.
Ni tan sols hauríem de pensar en assaigs amb humans.
Quant falta per als assaigs amb humans?
- El mico està bé, oi? - Sí, està…
Els subjectes reaccionen com prevèiem.
Després et portaré els últims informes.
Ha de ser viable en humans.
I abans d'hora.
- D'aquí sis mesos. - Què?
No, això és…
Entesos, per què?
Em preguntes per què?
Jo m'ocupo del perquè i tu dels resultats.
Si no arribéssim a temps…
per fer l'assaig amb humans,
si els meus 200 milions no anessin enlloc, m'ho diries, oi?
- Esclar que sí. - Mira'm.
Això ha de funcionar.
Au va, col·lega, tampoc demano tant.
Vols una mica de MDMA, coca, un estimulant,
per coses així, compta amb mi.
Però no soc un puto càrtel, no en tinc per a una rave.
- Coneixes gent que mogui molt volum? - "Que mogui molt volum"?
Tu has vist Narcos o què?
T'ho dic perquè és genial.
I viagra?
- Sí, en tinc aquí. - Sí?
No. Perquè soc un puto semental en plenitud.
Per què cony necessites viagra?
No en tens ni trenta. Ets 80 % esperma, se sent des d'aquí.
Col·lega, vull que sigui èpic.
El pare no creu en mi i la resta es burla de mi,
però si triomfo amb això i m'embutxaco alguns milions,
potser rebo el respecte que hauria de venir amb el cognom?
Per a mi és més difícil. Tu ho saps, però la resta no.
Per als bastards és fotut, però per a mi encara més.
Com si fos un superbastard. El bastard d'un bastard.
D'acord, t'entenc. Escolta.
Ho aconseguiràs, entesos?
La meitat dels convidats portarà drogues,
l'altra meitat arribarà col·locada.
Et passaré dos camells.
I diran que sí, només per les vendes.
Però passi el que passi després és cosa seva, no teva.
Mira'm.
Això no és cosa teva.
Ets millor que un camell.
Ets més llest que un DJ.
D'acord? Tu estàs per sobre.
I triomfaràs.
Però vals més que tot això.
I quan te n'adonis, germanet,
seràs imparable.
D'acord.
Només per a tu.
Com que entenc l'angoixa per estar a l'altura en una orgia pública,
- et donaré una mica de viagra. - En tens?
Esclar que en tinc.
He de mantenir la reputació.
Sí!
Molt bé!
BILLT BENESTAR: POSAR-SE EN FORMA
Així. Sentiu-ho.
Ho aconseguireu.
Farem 60 segons més.
- Ho sentiu? I tant que sí. - Sí.
Us poseu en forma.
TESTIMONI D'ALERTADORA
Com a representant farmacèutica, ¿la van animar
a informar dels problemes als supervisors de Fortunato?
No. Més aviat al contrari.
Però ho va denunciar?
Temia que un doctor prescrivís pastilles inadequadament.
Que vostè sàpiga, s'hi va posar remei?
Que jo sàpiga, no. No es va fer res.
Investigueu aquesta testimoni.
A veure si descobriu alguna cosa.
I si no surt res, potser haurà de sortir alguna cosa.
Com us ha anat el dia?
Hem investigat arreu, però…
Toby, no fotis.
Ho sento. Si algú ha parlat amb l'FBI, ha estat llest.
Ja ho sé. Els Usher no són idiotes.
Tret del Perry.
Vull el dossier de la Vic. I de la Juno.
Caram, no hi ha ningú al judici?
Sabia que el teu pare no hi aniria, però la resta…
No. Segurament no hi tornarem a anar.
#1 CAP
Els donaríem credibilitat.
Però no ens en perdrem cap detall. T'ho ben asseguro.
Encara creus que la Victorine és la confident?
Potser.
Podria ser el Perry. És un guillat.
Vull investigar la Juno, però l'assaig clínic de la Vic és dubtós.
L'FBI també deu sospitar.
La seva malla cardíaca… La pots investigar?
Parla amb tècnics de laboratori, suborna, amenaça.
Però ella què t'ha fet?
Perdona, què has dit?
Res.
Jo també odio la meva germana, però…
Tant se val. Oblida el que he dit.
Ho faré.
Sabeu què? Us necessitaré avui abans de sopar.
Toques la màscara i vas a la pàgina de pagament.
Tindrem Apple Pay abans de demà.
- Estic fent la llista de convidats. - Bona feina, Faraj.
A veure, tothom serà a la pista de ball,
la revestirem una mica
i encendrem els aspersors perquè plogui.
I que comenci la bacanal.
Ningú mama ni folla fins que plogui.
Entesos?
Un monstre de manual, set dies a la setmana.
Una festa ben mullada, res de marxa enrere.
Ara la cançó és aquesta?
- Sí? - Sí.
Ei, com va l'aigua?
L'aixeta està tancada. La línia municipal també.
Jo vendria ampolles d'aigua aquí.
Tant se val, tothom beurà Dom.
I els aspersors?
- Estan secs. - Una merda, m'han ruixat el mòbil.
Treuen una mica d'aigua, però són vells, no tenen pressió.
Puc trucar a l'ajuntament per utilitzar la línia municipal.
Una puta festa seca.
Ja, no és el mateix.
Aquestes plantes necessiten aigua filtrada pròpia.
I Fortunato mai utilitzaria aigua de l'ajuntament.
Heu vist els dipòsits a la teulada quan hem arribat, oi?
D'acord, doncs els utilitzarem.
Com connectar-se a un jacuzzi.
- Ho pots fer abans de demà a la nit? - Sí.
Recordeu la regla d'or.
Qui té l'or crea les…
Què deies?
Ho sento, és un vell acudit.
Que un dia els vaig explicar.
"Recordeu la regla d'or."
Era d'un còmic.
El màgic d'Id.
El número quatre… crec.
De finals dels seixanta. Molt cursi.
A la coberta hi havia un rei corpulent en una torre verda
mirant des de dalt els seus súbdits amb un dit alçat
proclamant: "Recordeu la regla d'or."
"Quina és?",
criden els seus pagerols des de baix.
I llavors… un petit pagerol al fons pren la paraula.
A l'últim diàleg diu:
"Qui té l'or crea les…"
Estàs… estàs bé?
Has sentit parlar de la CADASIL?
No.
És un altre fàrmac de l'arsenal de Fortunato?
Quanta gent matarà?
Investigaves fraus d'assegurances mèdiques.
Treballaves a la indústria, hauries de saber què és la CADASIL.
Arteriopatia autosòmica dominant cerebral
amb infarts subcorticals i leucoencefalopatia.
CADASIL.
Bé, el nom no es va crear fins al 93.
En fi.
És una malaltia cognitiva i vascular hereditària.
Abans de matar-te, et provoca símptomes de demència.
Afecta el pensament, la lògica, el raonament…
espacial i la memòria.
Pot provocar al·lucinacions.
Parles de demència vascular?
No té cura, ja ho saps.
I té una prognosi de cinc anys, com a molt.
La medicació, els antipsicòtics,
els blocadors beta, els estimulants… No, gràcies.
No s'estafa un estafador.
L'única esperança és la prevenció.
Per exemple, una nova malla cardíaca experimental
que monitoritza en temps real els vasos més importants del cervell.
Podria guanyar temps.
El màgic d'Id.
Un joc de paraules amb El màgic d'Oz. És un còmic.
Retrata un extens elenc de personatges que viuen en el regne medieval d'Id.
M'agrada més Calvin i Hobbes.
El vaig descobrir penjat fora del despatx del Rufus Griswold.
Recordes el Gris, oi?
Aquell desafortunat afer del cementiri…
era la teva obsessió, oi?
Ho recordo tot, Roderick.
El Gris, el gàngster original, podríem dir.
Tot això va començar allà.
Al despatx del Rufus Griswold.
El cabró original.
"RECORDEU LA REGLA D'OR!" "QUINA ÉS?"
"QUI TÉ L'OR CREA LES REGLES!"
Digue-li que no vull més cagades.
Ni policia. És la seva feina, per l'amor de Déu.
És un coi de jardiner glorificat.
Necessito que furgui!
El senyor Griswold l'espera.
El Roderick Usher.
Ah, sí.
Em sap greu.
Una copa, Rod?
No, gràcies.
La puta FDA.
L'associació de menjafaves.
- Entre Carter i els menjafaves… oi? - I tant. Cony de menjafaves.
Perdona, et toca. Les prediccions trimestrals.
No, soc el Roderick Usher, tinc una presentació.
- Recordes la teva última migranya? - No fotis. Em vols vendre alguna cosa?
Suz, m'has dit que era el comptable! Té un mal dia.
Ho sento, estava a l'agenda. Ho ajornem?
No.
Ja ets aquí, comença.
Recordes l'última migranya?
- Ahir? Aquest matí? - Ara mateix.
Prens ibuprofèn per al mal d'esquena?
Per al dolor agut prenem opioides. Per al dolor passatger, paracetamol.
Però per al dolor intermedi? Estem fotuts.
Et presento la Ligodona.
Un opioide reformulat d'absorció lenta recobert amb un material sintètic.
No té efectes secundaris ni provoca addicció.
Per a ferides greus, càncers, traumes,
però també per a dolor crònic, lleu i fins i tot passatger.
Una única píndola.
Només varia la dosi.
La indústria sempre ha volgut gestionar el dolor,
però això l'erradica.
No és només per a l'UCI, també és per als papàs i els genolls esgarrinxats,
perquè tots ho tenim de comú.
Tots coneixem el dolor.
Ens fa a tots iguals.
I aquesta és la primera píndola de la història per a tots nosaltres.
En aquesta petita píndola hi ha un món sense dolor.
Primer, contractem Metzer, el químic que ha creat la Ligodona.
O millor, comprem Landor Pharma.
Ja tenen la infraestructura.
La posem a la venda i creem un món nou,
perquè aquest món… ha de canviar.
- Treballes aquí? - Sí.
On?
A la menys dos.
A la sala de correus?
Al despatx de logística de comunicació. A la sala de correus no.
Un món sense dolor. Sona bé.
No només sona bé, és imminent.
Bé…
És interessant.
Però la indústria farmacèutica és un negoci brut.
És un negoci complicat. Sobretot amb els menjafaves.
Assaigs, normatives i tota la pesca.
Ens hi hem involucrat una mica.
Fins ara ha estat un merder.
Ara estic intentant desfer un embolic.
Un assaig clínic que m'ha costat tres anys i vint putos milions en mala química.
I encara que la química anés bé, cosa impossible,
has de pagar multes, suborns, plets…
Però per altra banda…
Però els dispositius mèdics…
Això sí que ens dona pasta.
També són una molèstia, però són menys complicats.
Són tangibles.
Pràctics.
Reals.
I ja és complicat sense la química.
Quanta gent necessita el desfibril·lador que ens ha costat milions?
Quanta? Cent mil l'any? Com a molt.
Un calmant fort, universal, no addictiu
és per a mil vegades més persones.
Més enllà dels números, que seran bons,
i més enllà dels beneficis, que seran increïbles,
Fortunato deixarà de ser una farmacèutica
per convertir-se en un miracle.
I tu seràs el nou messies.
Així es canvia el món.
La meva mare…
treballava aquí.
Seia a l'escriptori de la Suz.
Va dedicar la vida a l'empresa.
I els seus últims anys
van ser agònics.
Patia cada dia.
Cada minut, i jo ho vaig veure, i sabia que no tenia per què ser així.
Sí, és cert que guanyaràs milers de milions.
Però no ho faràs per això.
I doncs?
Ho sento, amor. S'equivoca.
Ei, tresor. Tot va bé.
- Et quedaràs amb la mama. - Sí, tot va bé.
He vist el seu escriptori. És petit.
De qui?
De la nostra mare.
Avui per fi he pogut entrar en aquell despatx.
Caram, és increïble.
Lamento la presentació.
M'alegra haver estat amb la teva dona.
Mai havia passat tant temps amb l'Annabel.
I aquesta és la meva millor versió, sens dubte.
Aquests dies em sento
com si m'haguessin clavat una bona pallissa.
Calla.
Ho sento per la meva teta.
Espera.
Crec que… Potser és hora de marxar d'aquell lloc.
I buscar una altra cosa?
Sé que hi teniu una connexió amb la vostra mare, i potser el pare.
Vaja, l'hi has dit.
Fa molt i molt temps en un reialme ultramarí
vivia una donzella
que potser coneixereu pel nom d'Annabel Lee.
Què fas?
I aquella donzella
només tenia al cap que jo l'estimés i estimar-me a mi.
Quin fàstic.
Avui he deixat la feina.
Què?
Quins homes.
Crear un microprocessador d'un sol xip
no ha fet que em respectin més en aquella puta guarderia.
Es donen palmellades
perquè han inventat el xip microcontrolador del Simon.
Ja posaràs un xip en una joguina.
Estic orgullosa de tu. Dels dos.
Roddy? Has estat molt ambiciós.
I, Madeline, ets genial. Has sortit d'una mala situació.
Els nens estan sans i feliços, estem junts.
Els diners no ho són tot.
Estem bé.
Esteu a l'última, sou impressionants.
Tu, Roderick, amb la medicina i la Madeline amb algoritmes.
Els algoritmes sempre han existit.
Són una seqüència finita d'instruccions definides
per solucionar problemes o fer càlculs.
Però més endavant, amb ordinadors, els podrem utilitzar per a tot.
Mercats financers, inversions,
assistència mèdica predictiva.
Un algoritme fins i tot podria escriure pel·lícules i sèries.
- Malament. - Ja ho veuràs.
Amb el temps podríem imitar la consciència humana.
Estem parlant d'immortalitat.
Però no hi ha coses que només podem fer els patètics i imperfectes humans?
Un algoritme podria escriure un poema com el Roderick?
Roddy.
Que bombin aquell homenet amb ínfules
i les seves idees diminutes.
Nosaltres canviarem aquest coi de món,
i si Fortunato no ens ajuda, els atropellarem en el nostre camí.
No farem un pas enrere.
Sempre endavant.
Si topem contra un mur, no tirem enrere, el travessem.
El Rufus Griswold ens ajudarà a avançar.
O el travessarem i el farem miques.
Caram, Madeline.
Quan t'hi poses, t'hi poses.
Ara et diré què passarà.
Has contestat totes aquestes preguntes,
i sé que n'eren moltes.
Cent mil preguntes.
Deu mil, però entenc què vols dir.
Has acabat el diari?
Cada dia durant quatre mesos. Com em vas dir.
Lenore.
I ara l'algoritme s'obrirà camí per internet,
agafarà tot el que pugui:
el teu Facebook, el teu Instagram,
el teu perfil, les teves publicacions, el teu correu, les microdades.
- I crearà un altre jo. - Una aproximació d'IA. Però potser sí.
Una còpia virtual que pensa com tu, parla com tu, és tu.
És tan guai.
És guai, oi que sí?
- És això? - Sí, senyora.
El que el teu avi no entén
és que no es tracta de crear un xatbot,
sinó un llegat.
Antigament la gent volia viure després de la mort, bé, com tothom.
Ho van intentar amb la momificació, les piràmides,
però parlant de momificació,
això ve directe d'Egipte.
Introduïen aquest instrument en el nas
per treure el cervell a trossets abans de la momificació.
És la nova peça de la meva col·lecció sobre la immortalitat,
i és preciosa, la utilitzaré…
Tens un minut?
Vaig a saludar l'avi.
D'acord, tresor.
Què passa?
Tenies raó.
He mirat els comptes bancaris del Perry.
Aquests mesos ha gastat menys.
Ja m'ho imaginava. S'està fent gran o…
O gasta més efectiu.
Això pot voler dir que ven droga, és proxeneta o…
- O… - L'FBI encara paga en efectiu?
Abans el govern sempre pagava en efectiu.
- I la nena núvia? - No té comptes propis.
Comparteix els del Roderick.
Esclar.
Continua investigant.
Els descobrirem.
- Sorpresa! - Merda!
Vine, tresor.
Hola, avi. I…
àvia?
No, ni parlar-ne. Si m'ho tornes a dir, t'apallisso.
Com va el dia?
Bé. Estava amb la iaia Madeline.
Ah, sí, et convertirà en un videojoc o una cosa així.
Vaja! M'encanten els videojocs. Quins són els teus preferits?
Hi hauríem de jugar.
- Hauríem d'intimar. - Sí. Hauríeu d'intimar.
Les meves dones preferides al mateix lloc.
Els demanaré que ens facin unes pizzes.
Torno de seguida, i…
vosaltres intimeu.
Saps, no t'ho he preguntat mai.
Com vas conèixer el meu avi?
Bé, és… una història divertida.
De fet, vaig tenir un horrible accident de cotxe.
Em va destrossar.
Per dins.
Més de 30 fractures, em van haver d'arrencar la poteta
i resulta que el teu avi visitava l'hospital per treball,
i sembla que volien que em veiés
perquè mai ningú havia estat en una dosi tan alta de Ligodona.
I jo estava conscient. Va ser una puta bogeria,
i tots els doctors en parlaven.
Va venir a l'habitació i em va preguntar si m'agradaven les píndoles.
Jo li vaig dir: "Adoro aquestes putes píndoles."
I em va dir que les havia inventat ell!
Li vaig dir que l'hi agraïa tant que li faria una mamada i…
Sí.
Què vols, Perry?
He vingut a deixar això al Froderick.
Perdó, vull dir Caracollons.
Saps, ho sento.
El teu pare també va ser dur amb ell en el seu moment.
I el Freddie pot ser…
Encara que t'estimi, el Freddie pot ser… el Freddie?
No és agradable.
Vull dir que ho entenc.
Què?
No.
No, res.
No, què?
Bé, aquesta nit faig una festa.
És molt privada.
És molt exclusiva.
Sona divertit.
Sí, ho és.
Serà una antiga mascarada, una depravació anònima.
Amb un grup selecte.
Una elit discreta.
A la mitjanit plourà i tots ballarem i follarem.
Ens sentirem més vius que el Freddie en tota la seva vida.
Hauries de venir.
Perry, és una bogeria.
No ho és.
Encara veig la deessa ardent i lliure que hi ha en tu.
No la vols tornar a veure?
Només una nit?
No se sabrà. Ningú ho descobrirà mai.
És un regal per a tu. Escolta…
Imagina't la polla perfecta a les teves mans, a la teva boca.
El cony perfecte, si ho prefereixes, o les dues coses.
Sense cares, sense paraules, sense judicis.
Xopa i dura… i tota teva.
Com goses?
Soc la dona del teu germà.
Ja.
És excitant de collons.
T'enviaré una invitació.
D'acord?
Mira el telèfon.
O… espera.
No la deus voler rebre al teu mòbil,
l'enviaré a aquest.
És de prepagament.
Els utilitzo com si fossin clínexs.
Contrasenya: 6, 6, 6, 9, 9, 9. D'acord?
Espera el missatge o, no ho sé, llença'l.
Depèn de tu.
Hola, endavant. Lamento els canvis d'horari.
- M'alegra que siguis aquí. - Cap problema.
La perruca et sembla bé?
Sí, està bé.
M'agrada més que l'última, és un bon color.
- Hola, Bill. - M'alegra veure't.
He pensat en un sopar romàntic per a aquesta nit.
Ell et servirà menjar, amor, un sopar íntim,
com en una bona cita.
Una cita d'aniversari potser. Aquest rotllo.
- Bé, has encertat la roba. - Tinc un conjunt negre o randa vermella.
Ja ho veurem després.
Endavant.
Com t'ha anat el dia?
Ha estat penós.
He treballat molt.
Ho sento.
Treballes massa.
Té.
Et serviré una copa de vi
perquè et relaxis.
Estàs preciosa.
Em moro de ganes de menjar això.
Molt bé, som-hi. A tot gas d'aquí tres, dos, u.
Directe, creuat, ganxo, amunt.
Dreta. Esquerra.
Teniu res?
Hem temptejat el personal del centre d'assaigs.
Es rumoreja que un animal ha mort durant un assaig,
però no tenim res concret.
Collons, Toby.
Toby, collons.
Saps com anomenàvem aquell lloc?
Roderick Usher Experimental.
El seu nom era al rètol,
fins que ho va canviar per una cosa genèrica.
De petits, ho anomenava el zoo RUE.
Més tard ens en vam adonar.
Ho anomenàvem RUE Morgue.
Diuen que utilitzen pólvores paralitzants il·legals
al quiròfan.
- Un agent experimental de la belladona. - Que avorrit.
I creiem que l'eliminació de residus biològics és sospitosa.
Investigarem les tres recollides per setmana.
Com que fem un reportatge,
el podem utilitzar per accedir-hi.
Direm que ens informem per a l'article.
Collons, Toby, bona idea.
Ella trama alguna cosa.
Amb compte.
Estira la corda.
Una goleta de fusta amb tres pals.
A l'avi li encantarà.
- L'hauries de batejar "El Grampus". - "El Grampus".
- Així li deia a ell, oi? - Sí.
Hola.
Hola, mama.
Bé, me'n vaig.
No et preocupis, diverteix-te.
A quina hora tornaràs?
Doncs no ho sé.
La Nancy està fotuda, així que sortirem amb ella
per animar-la una mica.
No sé quin és el pla,
però no us preocupeu, no m'hi quedaré la nit.
Adeu, manyoples de forn, hola, esmalt d'ungles.
Divertiu-vos amb els vaixells.
- Prova aquests. - El suro també.
Necessitem el lacre i la corda.
- La corda és aquí. - Sí.
Deixeu-ho tot als armariets.
Carteres, bosses, claus. A partir d'aquí, cap metall.
Cap mòbil ni càmera.
Assegureu-vos que teniu el braçalet.
És la vostra clau.
Si us plau, assegureu-vos que teniu el braçalet.
Guardeu les coses als armariets.
Claus, carteres, bosses.
A partir d'aquí, cap metall.
Cap mòbil ni càmera a partir d'aquí.
Cap mòbil.
Ei, per fi t'he trobat! Això és una bogeria!
Hòstia puta.
Un moment. Perdoneu.
Has vingut.
No et conec.
Només hi ha un bàrman aquí i fa deu minuts que m'espero.
Escolta, busca la gent que porta collarets brillants.
Tenen bon gènere. Èxtasi, MDMA, merda de primera.
I ves a les habitacions.
En tenim dotze.
El terra són matalassos.
Fins després.
La veus? El seu pare és congressista.
Aquest, una promesa del bàsquet.
Jen, mira.
Si t'hi fixes…
- No pot ser ell. - Sí.
Collons.
Això…
és el veritable negoci.
La festa val dos i mig, però les imatges,
quan comenci a ploure, valdran un fotimer més.
Estic a punt de fotre el Caracollons.
El fotré per a la resta de la seva estúpida i suosa vida.
El Freddie té por dels ascensors.
Ho sabies?
Els assistents l'anomenen el Suat perquè sempre utilitza les escales.
I d'alguna manera s'ha casat amb ella.
Estic a punt de destrossar el seu món.
Vinga. Les llengües.
Qui ets?
Em pensava que mai m'agafaries.
Bé, no ho fas fàcil.
Res que valgui la pena és fàcil.
No has contestat.
Qui ets?
Conec tothom aquí.
He fet la llista de convidats i no tinc ni idea de qui ets.
Treu-te la màscara, Prospero.
Saps el meu nom.
Conec tothom aquí.
És el meu tipus de festa.
El teu també, oi?
T'agrada?
I tant.
La música.
Les llums.
La bella carn.
És tan bonica i suau.
Però l'olor…
La suor, els perfums, les locions, el mesc.
El sexe, sí.
Però amb un toc de Roma.
Digue'm, i no menteixis.
És tot el que volies que fos?
Encara no.
Gairebé.
El moment just abans és el més dolç.
Creu-me, és millor el moment d'abans que el de després.
És la veritat d'aquest món.
Però ho has aconseguit.
I és tot el que t'imaginaves.
I encara ets a temps.
De què?
D'aturar-ho.
Coses com aquesta, totes les coses, de fet, tenen conseqüències.
Aquesta no.
Aquesta és la gràcia. No has llegit la invitació?
Sempre hi ha conseqüències.
Tu, per exemple.
Algú, fa molt de temps, va prendre una petita decisió,
després una altra, i una de gran, i llavors una d'insignificant.
I, més endavant, vas néixer.
Aquell dia vas ser la conseqüència d'una elecció inofensiva
feta per algú en un moment en què no existies.
I aquella elecció ha marcat la teva vida.
Ets una conseqüència, Perry.
I aquesta nit, ets transcendental.
Ets una meuca espaterrant, però estàs com un puto llum, eh?
Tu i jo ens podríem haver divertit.
Bé, la nit és jove.
Ens podem divertir tant com vulguis.
Sempre m'han agradat els brètols.
Suposo que és la meva debilitat.
I vosaltres, brètols…
sempre m'heu adorat.
Ets una coseta preciosa.
Ei! Espera!
Ves-te'n. Ara.
El meu noi preciós.
BASADA EN L'OBRA D'EDGAR ALLAN POE
Subtítols: Tulio Labadie