-Mor. -Ja?
Hvorfor skal vi hjem?
Du sagde, jeg skulle blive på hospitalet for at få det bedre.
Du kan også få det bedre derhjemme.
Det er længe siden, du har været hjemme, ikke?
Men jeg kan lide at være her.
De har en seng, og den er varm.
Far har ordnet varmeapparatet.
Der er ikke koldt derhjemme. Opsedasse.
Lad mig.
-Tak. -Lad os tage hjem, Da-in.
Hvad med dig, far?
Hvis du tager hjem og venter først…
ELEFANTCIRKUS
…kommer jeg lige om lidt.
Kør du i forvejen, Da-in.
Hvordan kan de det? Har hun ikke en sjælden sygdom?
Vi har ikke råd.
Men alligevel. Hvordan kan hospitalet smide en syg pige på porten?
Er de ligeglade med, om hun dør?
Tak, fordi vi måtte låne bilen.
Metroen havde været hård for hende.
Hun kommer trygt hjem.
Forresten…
Glem ikke min anmodning.
Vil du ikke nok genoverveje det? Din datter elsker dig så højt.
ILYEONG HOSPITAL
SYGEFORSIKRING: NO SANG-GUK
Vil du ikke nok vågne op?
Du skal holde dig vågen.
Hold dig vågen, sagde jeg!
Vi må ud herfra nu.
Tag dig nu sammen.
Vågn op.
Vågn…
Er du vågen nu?
Vågen…
Drik lidt vand først.
Hvad mente du med: "Vi må ud herfra"?
Du må ikke skrige eller spille overrasket.
Og ikke gå amok, okay?
Hør godt efter.
Man kan skifte værelse.
For en milliard won. Lyder det beløb bekendt?
Kan du huske, 1. Sal altid ævlede løs om at tjene en milliard won?
Jeg anede ikke, pengene var til det.
Det var derfor, han fandt sig i så meget. Han havde planer om at skifte værelse.
1. Sal foreslog, at vi samarbejdede
om at vælte 8. Sal og hendes manipulerende og tyranniske regler.
Han foreslog godt nok også,
at fordi jeg sætter livet på spil for alles skyld,
er jeg den første, der må vælge værelse.
Han siger, jeg skal tage 8. Sals.
Det tilbud kunne jeg ikke sige nej til.
Rynk på næsen tre gange, hvis du er med på planen.
Vi er i overtal.
Skal vi ikke bare angribe hende?
Jeg tvivler på, hun vil skyde os med pistolen.
Bang!
Er det ikke bare sexet?
Undskyld?
Den måde blodet sprøjter på.
Det er nærmest avantgarde.
Jeg vil prøve at skyde rigtigt.
Ikke bare malerbøtter,
men en person.
Måske er det bedre
at skyde alle…
"Og afslutte showet."
Det var de ord, hun brugte.
Jeg var bange for, at hun ville skyde mig.
Tænk ikke engang på at lægge dig ud med den pige.
Vær hellere forsigtig med hende.
Hvad nu hvis
vi overfalder hende om natten?
Sagen er den,
at hun ikke sover om natten.
Hvad?
Ja,
hun maler bare.
Der er malerier med titler fra Nummer 5 til Nummer 9.
Hun holder nok øje med os på overvågningskameraerne lige nu.
Det må gøres om dagen.
Hun spiller golf på torvet, når solen er oppe.
Godt skud! Det var fantastisk!
Har hun købt flere våben?
"Våben"?
Coco er en ny tilføjelse.
"Coco"?
Den ser ikke sådan ud,
men den er bidsk.
Efter golf tager hun altid et bad på sit værelse.
Ja, du bliver bedre for hver dag, der går.
Vores chance.
Tak.
Kun da lægger hun pistolen fra sig.
Vi kan storme ind, tage pistolen og angribe hende.
Det vil naturligvis føre til håndgemæng,
så nogen må tage føringen.
Jeg gør det.
Jeg kan gøre det.
Men
der er et andet problem.
Hvilket andet problem kan der være?
Der er ingen til at løsne jer og sætte jer fri.
Hvad?
Når hun spiller golf,
skal jeg være hendes caddie.
Godt skud, 8. Sal!
Vi har 5. Sal.
Hvad laver du herude?
Sollyset er dejligt, ikke?
Hun er den eneste udover dig, som kan bevæge sig frit rundt.
Du er nødt til at overbevise hende.
4. Sal.
Du er vores eneste håb.
Gør det.
Du ved godt, hvem jeg er, ikke?
Selvfølgelig. Vores henrivende 4. Sal.
-Det er godt. -Hvad er godt?
Kom her et øjeblik.
Du har været meget alene på det sidste, og jeg vil gerne snakke med dig.
Skal vi snakke?
Det er mine yndlingstallerkener.
Jeg tog dem fra 8. Sals værelse for at give dem til dig.
Hvordan endte du herinde?
Du ser ud til at være velhavende.
Jeg er god til at læse folk.
Jeg var velhavende engang.
Men jeg brændte alle mine penge af.
Hvordan?
Min mand var en berømt hudlæge, så han tjente masser af penge.
Men han respekterede mig ikke og var mig konstant utro.
Først tog jeg derhen for at afreagere.
Jeg kunne ikke undgå at blive tiltrukket af hans venlige ord.
Han bad mig om at låne ham penge.
Jeg endte med at give ham huset, min mands bygning, alle vores penge.
Da jeg kom til fornuft, havde min mand allerede sagsøgt mig,
og jeg havde ikke en rød øre tilbage.
Sikke et røvhul.
Det var mig, der var et fjols.
Jeg har en tendens til altid at lyve for mig selv.
Når du forlader stedet her, kan du dræbe alle de svin.
At hyre en lejemorder ville være småpenge for dig.
Du godeste.
Du får det til at lyde så sjovt.
Tak, 4. Sal.
4. Sal overbeviste 5. Sal fuldstændigt.
Fortalte om 1. Sal og milliarden.
Om hvordan alle var udmattede af den psykiske tortur.
Fik det til at lyde endnu mere tragisk.
Er der noget, jeg kan gøre?
Du skal bare gøre, som jeg siger.
Jeg gør det.
Hvad som helst.
5. Sal.
Men
på én betingelse.
Endelig, det er D-dag.
Okay. Skal vi spille golf?
Skidt start.
Skal vi skippe det i dag?
Min Coco ser også træt ud.
Så meget desto mere grund til at øve!
Coco, hvis du føler dig sløv, bør du bevæge dig lidt mere.
Kom her, skat.
God hund. Lad os gå derover.
Jeg har sat forhindringer op. Banen er klar.
Det bliver så sjovt!
Men 4. Sal fik planen tilbage på sporet.
Forresten,
hvad talte du med 5. Sal om sidst?
Undskyld?
I græd og krammede hinanden. Jeg var lige ved at komme over til jer.
Nå, det?
Du så vel det hele.
Vi fortalte hinanden gamle historier og den slags.
Godt skud.
Dit sving er fortræffeligt i dag!
Hvad kalder man det sving?
Jeg mener, wow!
Du er ligesom Pak Se-ri.
Skal vi gøre det lidt sværere?
Er du okay?
Ja, jeg er okay.
Hvor er bolden?
Den må være røget langt.
Meget langt.
Ja, ikke?
8. Sal, jeg tror, en af dem røg den vej tidligere.
Kig derovre.
-Derovre? -Ja.
Derovre. Lige der!
Det er der, ikke?
Det var så godt et skud.
Kom så. Opsedasse.
Vent lidt. Mine ben.
Du har ligget stille for længe.
Stræk dem ud lidt.
Dit sving er fantastisk i dag.
-Helt i særklasse! -Synes du?
Hvad er der, Coco?
Er du okay, Coco?
Bare rolig, Coco.
Den virker ikke okay.
-Jeg er så træt. -Er du okay, 3. Sal?
Tag dig sammen.
Mine skuldre værker. Jeg kan ikke tage mig sammen.
Vi mangler kun 7. Sal.
Jeg kan ikke rejse mig.
Jeg falder i søvn.
Du kan ikke ligge her.
Rejs dig op. Kom så.
Gem dig!
Jeg kan ikke gå længere.
Det skal vi, 3. Sal. Bare lidt længere.
8. Sal, hvad er der galt?
Jeg tror lige, jeg så nogen gå forbi.
Hvad?
Hvor? Jeg kan ikke se nogen.
-Jeg kan ikke. -Kom.
Måske var 5. Sal ude lige kort tidligere.
Ikke sandt?
Se, hvor klog Coco er!
Hvad så, Coco?
-Hvad? Coco. -Coco.
Hvor skal du hen, Coco?
Vent, du er næsten færdig.
Jeg får et anfald! Jeg dør!
Den forbandede kælling.
8. Sal, vent på mig!
Coco, hvor skal du hen?
Coco.
3. Sal.
3. Sal, kom her. Vi må gemme os.
Denne vej. Du godeste.
Kom, derhen.
Hvad er der, Coco? Hvor blev du af?
8. Sal.
Den skide hund.
Coco.
8. Sal!
Åh nej!
Hvad sker der her?
8. Sal!
Velkommen til.
Parkeringspladsen er fuld. Drej til højre…
Undskyld mig!
Undskyld mig, frue. De kan ikke parkere her.
Beklager, jeg har travlt. Jeg er væk om ti minutter.
Frue. Der er parkeringspladser nedenunder.
Sagde jeg ikke, det ville tage et øjeblik?
Jeg er VIP-kunde. Ved du, hvor mange penge jeg lægger her?
Vent. Du er…
-Det er dig. Er det her dit job? -Hvad sker der?
Kender du hende?
Hold nu op, hun gik da på vores skole.
Skrålhalsen, der ville være K-pop-stjerne. Stakkels pige.
Kom. Vi har travlt.
Hun danser på en måde. Så drømmen blev opfyldt.
Hun debuterede nok i parkeringshuset!
Så du hende? Jeg var rystet. Hun stod sådan her.
Stop! Folk kan se det!
For helvede da.
Pis! Det skulle jeg have gjort fra starten.
Hvordan gik jeres golfsession?
Nu skal du bare høre.
Jeg fik et hole-in-one.
Undskyld?
Hvorfor vågner hun ikke?
Hun burde være vågnet nu.
Jeg slog hende ikke så hårdt.
Jeg tror bare, hun tager en lang lur.
Jeg ved ikke, hvorfor vi græd. Synet af sollyset rørte os til tårer.
En sand befrielse.
6. Sal, vores største trussel, var lammet.
8. Sal lå bundet sammen med Coco.
Hendes eneste våben, strømpistolen og pistolen,
var på vores hænder.
Vi var langt om længe…
Undskyld, én sidste ting, før vi fortsætter.
Kan I huske vores aftale?
Er det okay, jeg gør det nu?
Hvilken aftale?
5. Sal
hjalp os på én betingelse.
Giv mig en skalpel,
noget gaze, bandager, noget blodstillende,
bedøvelse, antibiotika, desinfektionsmidler
og et par operationshandsker.
Hvad?
Hvad er der?
Hvad laver du?
Hallo?
For fanden. Vent.
Hvorfor gør du det her?
Er du, hvem jeg tror, du er?
Undskyld?
-Har du en kuglepen? -Et øjeblik.
Må jeg få en autograf?
-Du godeste. -Du er ham, ikke?
Jeg var fan. Kongen af at stjæle baser.
-Vi elsker baseball. -Virkelig. Her.
Javel. Okay, klart.
Hvad hedder I?
-Oh Seung-jun. -Og Cho Min-ah.
-Hvad er kilometertallet på den her? -Tak.
Vil du ikke tjene penge?
Ja, ikke?
-Tak. -Tak.
Det var så lidt.
-Tak. -Farvel.
-Tænk sig at møde ham her. -Ja. Han er flink.
Er du glad nu?
Undskyld?
Nyder du at skrive autografer?
Vær nu ikke sådan, chef.
Du blev smidt af holdet for gambling og skriver stolt din autograf?
For fanden.
"For fanden"?
Vil du også smadre mig?
Ved du, hvor mange biler du har solgt i denne måned?
Du skal tage dig sammen.
Tag dig sammen, okay?
Det røvhul.
Hvad?
Vent, mine bukser. Hvorfor gør du…
Hvad er det, du gør?
5. Sal hjalp os på den betingelse…
At jeg får min hævn.
Jeg vil kastrere 6. Sal.
Bedøvelsen. Jeg er ikke bedøvet!
Jeg behandlede ham godt med antibiotika, så han vil sagtens kunne bevæge sig.
Jeg foreslog, at vi brugte 8. Sals penge til at skifte værelser.
Men 1. Sal svarede roligt.
Jeg har sparet op til dette øjeblik.
Det er den ene ting, jeg vil bruge mine egne penge på.
Selvfølgelig. Du er så mandig, 1. Sal.
Kønne piger er "storesøster", og flottenhejmere er "mandige"?
Vi fordelte værelserne i mindelighed.
4. Sal endte på ottende sal, 8. Sal endte på fjerde.
Og 1. Sal, som havde drømt om dette, blev 6. Sal.
Alle andre var tilfredse.
Jeg ville gerne være endt højere oppe. Men alle var rationelle, og vi blev enige.
Uden nogen til at beskytte os skabte vi vores egen poetiske retfærdighed.
Jeg vil gerne
skifte værelser.
Jeg skifter.
Hvad er det? Hvorfor er der en konvolut?
-Hvad? -Hvad er det?
Hvad står der?
Hvad?
Hvad i alverden
betyder det?
Hvad er meningen med…
-Hvad er der galt? -Jeg mener…
De sataner.
-Hvad? -Hvad er det?
Hvad er der i vejen?
"Så længe showet fortsætter,
kan I til enhver tid købe og eje værelser med jeres præmiepenge."
"I kan købe hvert værelse til nedenstående priser."
Første sal, ti milliarder won.
Anden sal, 20 milliarder. Tredje sal, 30 milliarder.
Ottende sal, 340 milliarder won.
Hvad?
Vi forstod det ikke først.
Vi troede, vi kunne skifte til de værelser, vi ville.
Men vi havde kun købt brugsanvisningen til at skifte værelser.
Og tilmed til en latterligt høj pris.
Efter at have set priserne stod alting klart.
Der var måder at købe og sælge på.
Men i virkeligheden var der intet, vi kunne købe.
Med andre ord var vores skæbner beseglede fra starten.
Hvad sker der med mig nu?
Åh nej, 1. Sal.
Præmieforskellen efter Fibonacci-sekvensen,
som jeg havde opfattet som værternes forsøg på at blære sig,
og prisen på hvert værelse
blev fastsat efter showets indre logik
og det gyldne snit fra skaberens blik, der våger over os fra oven.
Alle de penge, jeg har sparet op indtil nu…
Hvad skal jeg…
Hvad skal vi gøre, 7. Sal?
Kom nu, 7. Sal.
Du har altid svaret.
Kom nu, sig noget!
Du kender vist ikke publikum særligt godt, Yu.
Ligesom folk bruger penge på lækre kager som denne her…
…bruger de også penge på oplevelser.
Hvorfor insisterer du på at afbilde virkeligheden?
Folk er dødtrætte af deres liv.
Det budskab, du prøver at formidle? De ved det allerede.
De ved det alle,
men det er ikke sjovt.
Vi skal bare give dem noget sjovt og underholdende at kigge på.
Men med al respekt,
ville det ikke være at fornærme publikum?
Jeg regnede dig ellers for en klog mand.
Men du ved ikke en skid.
Min kære Yu.
Du plejede at være en stor kanon.
Ring til mig,
når du vil lave noget sjovt.
Ikke sådan noget her.
Det var vanvittig kedelig læsning.
UNDERGANG FORFATTER: YU PHILIP
Hvad er "Undergang" for en titel?
Jeg ved det ikke.
Jeg har ingen anelse.
Jeg lod, som om jeg var alvidende.
Men jeg ved ikke en skid.
De tager røven på os.
Man kan ikke skifte værelse.
Han fik en dobbeltvagt, fordi de ikke ville ansætte flere.
Sikke en latterlig måde at spare penge på.
Han overlever ikke uden en operation. Han er ikke forsikret.
Det er noget pis. De ludfattige møgsvin.
Præcis.
Han døsede hen grundet overarbejde, men hvorfor køre ind i min bil?
Han skal opereres senest i morgen, ikke?
Jeg gør det.
Jeg må stille kaution.
Jeg dækker det, om det er penge til operation eller et forlig.
Bed dem operere.
Lad os
afslutte det.
Vi kan alle bidrage
og give 1. Sal sine penge udenfor.
Hvad siger I?
Ikke?
Vi kan ikke gøre mere her.
Lad os komme ud.
Nej.
Ingen rører sig.
-1. Sal. -Ikke sådan her.
Det må ikke stoppe sådan her.
Er I ikke enige?
Det er forkert.
1. Sal.
Bliv, hvor I er.
Ingen bevæger sig!
3. Sal.
Bind 2. Sal.
Brug tapen.
Skynd dig.
7. Sal, bind 4. Sal.
Gør det nu!
Det her sted er så sjovt.
Jeg elsker det.
Så I lige, hvor meget tid vi fik?
Er det ikke bare fantastisk?
Hvad pokker?
-Så er hun tilbage. -Den skabekrukke.
Hvem?
En afdanket performancekunstner.
Da ingen hyrede hende længere,
holdt hun sine egne shows og opbyggede en enorm gæld.
Nu hvor hun er flad, optræder hun her uden tilladelse.
Ring til politiet.
Vi burde alle blive her længere! Kom nu!
Lad os blive her!
Vi var som et publikum, der ventede på en forestilling.
Mine damer og herrer. Tak for jeres tålmodighed.
I skal nu se en forestilling,
I aldrig har set før.
1. Sal.
-1. Sal! -1. Sal!
Vær forsigtig!
1. Sal!
1. Sal, pas nu på!
-1. Sal. -Åh gud!
1. Sal, kom nu ned!
-Er du okay? -Din galning!
Det er for farligt.
-Kom ned! -Vær sød at komme ned!
Hvad går der af ham?
-Kom ned, sagde jeg! -1. Sal, kom ned!
Gør han det for at få mere tid?
-Kom så, 1. Sal! -Åh gud!
Hvad skal vi gøre?
-1. Sal! -Pas på!
1. Sal!
-Åh nej, 1. Sal! -Hvad gør vi?
Hold fast!
1. Sal!
Hold fast!
Hvad gør vi?
-Hold ud. -1. Sal, hold godt fast!
Pas på!
Åh gud!
Ilden…
Åh nej!
1. Sal.
1. Sal! Hold ud.
Han kan ikke blive her. Han skal på hospitalet.
Kan du få vejret?
Åbn døren, røvhuller!
Han dør!
Giv mig hvad som helst. Nu. Jeg køber alt, I har, så stop showet!
Giv mig hvad som helst.
Det dyreste I har.
Diamanter, guldbarrer,
hvad som helst for at bruge al tiden! Fuck!
Nu!
1.440 timer?
For helvede.
-Stop! -Åbn øjnene.
Fuck!
Hvorfor går den op?
Fordi det er så rørende.
Se, hvor desperat I prøver at redde ham.
Hvordan kan man undgå at blive rørt?
Det var derfor, jeg sagde…
…at på denne måde
kommer vi aldrig nogensinde ud.
1. Sal, åbn øjnene.
1. Sal, vågn op!
Du må ikke give op!
Stop det nu bare!
Hvad mere vil I se, I møgsvin?
Hvad mere?
1. Sal.
Bare hold ud.
Lad dem ikke se.
1. Sal, træk nu vejret.
1. Sal, åbn øjnene.
3. Sal.
Skynd dig, 3. Sal!
Hold op med det!
Kom nu, skynd dig!
Pis. Trappen.
Godt, han fik dem alle.
-1. Sal! Det er snart slut. -1. Sal.
-Bare lidt endnu. -1. Sal!
Jeg vil ikke ud!
I kan ikke se os nu.
Hvad vil I gøre? Hvad mere kan I møgdyr gøre?
Den er låst.
Skiderikker.
Det var først, da vi intet viste dem,
at tiden endelig blev sat til nul.
-1. Sal! -1. Sal!
-Den er åben! -1. Sal, kom så!
1. Sal.
Jeg…
…ville stige til tops.
Jeg har tilbragt hele mit liv på bunden.
1. Sal.
Et nul som mig
burde ikke have været grådig.
Hold dig vågen.
1. Sal.
Jeg er så ked af det…
…på min datters vegne.
Undskyld, alle sammen.
Mange gange undskyld.
1. Sal.
Slutningen er alt for sentimental…
…men det er nu ikke så slemt.
Hallo, forpulede røvhuller!
"Tillykke."
"Præmiepengene overføres til din bankkonto."
SLUT
To en halv måned var gået,
siden otte mennesker forsvandt fra samfundet.
Derinde bevidnede vi alle mulige forbrydelser og forfærdelige begivenheder,
som et normalt menneske aldrig ville tro på,
selv hvis de hørte om dem.
Men verden er stadig uvidende om, at de ting fandt sted.
I starten var jeg knust af chokket over 1. Sals død,
de uendeligt mange penge og den flygtige tid.
Jeg kæmpede for at leve igen.
Efter at have udstået psykisk tortur
havde min krop brug for konstant søvn.
Jeg sov dag ud og dag ind.
Drømte det samme igen og igen.
Jeg drømte det så meget,
at jeg tvivlede på, om det var sket.
Om jeg virkelig havde mødt de mennesker.
Om noget af det overhovedet havde fundet sket.
Det virker ufatteligt…
…men hvis det ikke var virkeligt, ville der ikke stå dette latterlige beløb
på min bankkonto.
Værtens identitet,
som tog halvdelen af min præmie for at skyde kameraerne,
de grusomme folk på de øverste etager
og 1. Sals død
forsvandt langsomt ud i glemslen.
Men vi måtte huske.
Vi må ikke glemme.
Om så vi glemte alt andet, måtte vi huske én ting.
Og for at gøre det måtte jeg samle deltagerne.
Selvom jeg ikke kendte deres navne, alder, job eller andet,
måtte jeg finde dem.
Der var kun én måde at gøre det på.
Jeg måtte bruge de mange penge.
I INVITERES TIL 1. SALS BEGRAVELSE
21. SEPTEMBER SEONGSAN HOSPITAL,
Vi måtte give 1. Sal en begravelse.
Vi må mindes ham.
2. SAL
Er jeg den eneste?
Nej.
Her, tag lidt mere.
Jeg fandt 1. Sals
familie.
Du godeste.
Hvordan?
Jeg undersøgte det i forbindelse med begravelsen,
og der var ikke mange cirkustropper i Korea.
Så…
Det var nemt.
Javel.
Men de troede, at 1. Sal arbejdede i udlandet.
Hvad mener du?
Jeg mødte 1. Sals kone.
Hun sagde, at hendes mands kollega havde besøgt hende.
Han sagde, han kom hjem til Korea først og besøgte hende på 1. Sals anmodning.
Og
han gav hende en bankbog
med penge nok til et helt liv.
Hvem kan det mon være?
Hun sagde, det var en mand i trediverne.
Han talte formelt, bar briller,
og hans hår
var redt pænt tilbage.
Det må være 7. Sal.
Ja.
Det var mig, der lovede ham pengene.
-Jeg fandt dem ikke. -Jeg vidste det.
Jeg sagde jo, at du ikke var så klog.
Undskyld mig.
Dette er 1. Sals begravelse, ikke?
Og den nærmeste pårørende er 3. Sal?
Ja.
Der er en blomsterkrans.
Den er fra… Hvad var navnet nu?
JEG KONDOLERER 6. SAL
6. Sal?
Ja.
Efter blomsterne at dømme
går det ham godt.
Jeg troede, de ville være fra 7. Sal.
Så vi bliver kun os underetager.
Hold nu op. Måske så han ikke reklamen.
Han ville komme, hvis han vidste det. Han besøgte 1. Sals familie.
Nå ja. Her.
Har I set det her?
Se her.
8. Sal.
"Dette er ikke kunst."
PERFORMANCEKUNSTNER SONG SERA ØDELÆGGER KUNSTGALLERI MED GRAVKO
Var 8. Sal kunstner?
Ja, performancekunstner.
8. Sal havde lejet en gravko og ødelagt et kunstgalleri.
Hun efterlod et skilt med værkets titel.
Hun måtte bruge alle sine penge på erstatning
til galleriet og værkerne, og hun blev anholdt.
Selvfølgelig gjorde hun det.
Men at ryge i fængsel…
Og så gik vi hver til sit.
Vi spurgte ikke ind til hinanden.
Ikke hvor vi boede, eller hvordan vi levede.
Vi opmuntrede bare hinanden.
1. Sal.
Ville det gøre nogen forskel, hvis vi prøvede at leve et godt liv?
Forbandede verden.
OP MED HUMØRET, MIST IKKE HÅBET. VI MARCHERER VIDERE!
Så historien ender altså ved begravelsen.
Du kom endelig til fornuft, Yu.
Jeg vidste, du kunne finde på noget godt.
Det er en fed historie!
Men der var ikke meget om de øverste etager i slutningen.
Jeg er nysgerrig på dem.
Jeg overvejer det stadig.
Seerne vil ikke se dem klare sig godt.
Nu vil de have mere ro i sindet.
Ja. Du har nok ret.
Men vi lever fantastiske liv, ikke?
Undskyld?
Faktisk har jeg også været med i showet.
Det var chokerende at læse om.
Hvordan tror du, jeg har så mange penge?
Det er for sjov!
Det er vel ikke sket i virkeligheden? Har du deltaget du i dette show?
Altså,
selvfølgelig ikke.
Det er ren fiktion.
-En opdigtet historie. -Okay.
Du har min fulde støtte, så lad os lave et mesterværk.
Okay?
Ja, klart.
Hvem ved? Måske kommer der endda en sæson to.
Ja.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil