-Mami? -Mm?
Proč jdeme domů? Říkala jsi mi, že se musím léčit v nemocnici.
Hm, ale doma to jde taky. Už se nám po tobě s tatínkem stýskalo, víš?
Hmm, ale mně se tu líbí. Mám svojí postel, je mi teplo.
Ale táta… spravil topení, víš? Bude teplo. Á hop! Pojedeš s maminkou autem.
-Ukažte. -A co ty?
Co já? Já pojedu hned za vámi. Dorazím domů cobydup. Ano?
Posaď ji.
Za chvíli se uvidíme!
Kdo si jako myslí, že jsou? Vždyť je nemocná, ne?
Došly nám peníze.
No jo, ale čert vem peníze. Jak můžou vykopnout nemocnou holčičku?
! Je jim fuk, co s ní bude?
Děkuju vám… za půjčení auta.
Metrem by to bylo dost komplikované… Takhle má pohodlí.
A taky… jste mi dali slib.
Nechtěl by sis to ještě rozmyslet? Vždyť tvoje dcera tě strašně miluje.
NEMOCNICE ILYEONG
OSVĚDČENÍ O POJIŠTĚNÍ
No tak, vstávejte, Trojko, prosím! No! Musíte se probudit.
No tak, seberte se, sakra! Musíme odsud zmizet…
Hm?! Tak proberte se, Trojko! No tak! Pro…
Co? Probrat se.
Už jste vzhůru?
-Co? Vzhůru… Vzhůru. -Tady. Napijte se vody.
Tak…
-Jak odsud ale chcete zmizet? -Šš! Teď žádné křičení žádné překvapení
ani vyvádění. Jasné? Poslouchejte. Dají se prohodit pokoje. Za miliardu. To číslo
znáte. Jednička přece říkal, že potřebuje přesně miliardu, než půjde domů.
Nenapadlo mě, proč právě tolik. Proto všechno snášel. Celou dobu měl v rukávu
eso. Byl to jeho plán. Jednička vymyslel plán jak bychom mohli Osmičku našimi
společnými silami svrhnout z toho jejího trůnu a tím skončit její strašnou
hrůzovádu. A zároveň mi navrhl abych si jako první mohla svůj pokoj vybrat já.
Protože tady… kvůli vám všem riskuju život. Nabídl mi osmé patro.
Víte takovou nabídku jsem přece nemohla odmítnout. Jestli souhlasíte, zahýbejte…
třikrát takhle nosem.
Ale vždyť přece máme přesilu… Není lepší zaútočit společně?
Pochybuju, že… po nás začne střílet, že ano?
Prásk!
Nepřijde vám to sexy?
Co?
Když se všude rozstříkne krev. Takové avantgardní.
Chci si to vyzkoušet. Ne jen na plechovkách. Na člověku.
Páni!
Možná bude nejlepší… všechny ostatní prostě postřílet…
"A jít domů."
To jsou její slova. Bože, fakt jsem se bála,
že na mě vystřelí, je to hrůza.
Říkám vám, Osmičku nesmíme podceňovat.
Musíme si dát… pozor.
Můžem… jí všichni napadnout v noci.
-Víte… ona v noci zrovna moc nespí. -Co?
Ano… Ona maluje.
Už má obrazy… pojmenované od Pětky po Devítku.
Určitě nás ze svého pokoje přes kameru sleduje i teď.
Půjdem ve dne. Po východu slunce… si ráda zahraje golf.
No to je nádhera! Skvělé, skvělé!
Nevíte, jestli si pořídila zbraně?
Zbraně?
Nedávno přibyl Coco.
Ko… ko?
Hm. On se nezdá… Ale kousat umí… Po golfu si moc ráda dopřeje horkou koupel.
Myslím, že se docela zlepšuju.
Samozřejmě, každý den vám to jde líp!
-To je naše šance. -Děkuji!
Jediná chvíle, kdy odkládá svoji zbraň. Tehdy… ji můžeme tu zbraň klidně ukrást… a
zaútočit na ni. Samozřejmě se strhne bitka… Někdo se musí ujmout vedení.
Hezky teplá…
-Já chci. Já chci. Já chci. -Ale… Je tu ještě jeden problém.
Problém? Ale… jaký se zase objevil problém?
Víte… Nemá vás sem kdo přijít rozvázat.
Co?
Až bude hrát ten golf. Musím tam… být s ní a povzbuzovat jí.
Osmičko, jste skvělá!
Co třeba Pětka?
Ale? Copak tu děláte? Dneska krásně svítí slunce…
Pětka… je krom vás jediná… kdo se tady může volně pohybovat. Tak ji přesvědčte.
-Ať to stojí cokoliv. -Jste naše naděje… Věříme ve vás, Čtyřko.
Prosím vás.
Pětko, pamatujete si mě?
-Ano. Jste naše drahá Čtyřka. -To jsem ráda.
-Jak to? -Pětko. Pojďte na chvilku se mnou. Pořád
jste sama. To člověku neprospívá, budeme radši chvíli spolu. Popovídáme si, jo?
Moje oblíbené talíře.
Vzala… jsem je z pokoje Osmičky. Vím, že je máte ráda.
Povězte… Jak jste se…
do téhle soutěže vůbec dostala? Nevypadáte, že jste tam venku trpěla.
Já mám na lidi dobrý odhad.
Byla jsem bohatá… Ale… o všechny peníze jsem přišla.
A jak to?
Provdala jsem se za velmi slavného a zámožného dermatologa… Ale nikdy se ke mně
nechoval moc slušně. Zahýbal mi s jinými… Nejdřív to pro mě bylo jenom malé
odreagování. Ale jeho sladkým slovům jsem zkrátka… nemohla odolat… Zeptal se, jestli
bych mu nemohla půjčit. Tak jsem dala do zástavy manželův dům a peníze dala jemu.
Když mi to konečně došlo můj manžel mě zažaloval. A mně po rozvodu… už nezbyla
-ani koruna. -To snad ne. To je teda padouch!
Byla jsem hloupá. Jsem moc naivní. Na všechno se chytím.
Pětko. Až se odsud dostanete, tyhle šarlatány nechte odkrouhnout… S takovou
-sumou… klidně můžete někomu zaplatit. -Prosím vás. To přece nemůžu udělat.
Díky, Čtyřko.
Čtyřka použila použila skvělé přesvědčovací
techniky. Řekla jí o plánu Jedničky. A o tom jak pod vlivem psychologického
mučení trpíme. Co bylo třeba… si trochu přibarvila.
Mohla bych s tím… něco udělat?
Jistě. Jenom dělejte, co vám řeknu.
Dobře… Udělám to.
Ó, Pětko!
Ale… měla bych jednu podmínku.
Konečně… Den Dé.
-Tak. Připravena na golf? -Náš plán se zkomplikoval.
Nedáme si dnes volno? Myslím, že Coco je taky unavený.
Pojďte, vždyť… trocha pohybu je na únavu nejlepší.
To samé… platí I pro tebe, Coco! Pojď se projít!
No tak, pojď, zlatíčko. Ty jsi hodnej pejsek,
pojď! Osmičko.
Pojďte. Připravila jsem to.
Všechno je připravené,
budete se královsky bavit!
Čtyřka byla pohotová a plán pokračoval.
O čem jste se to… vlastně bavily, když jste byla u Pětky v pokoji?
Co?
Já jenom, že jste se tak pěkně objímaly. Skoro jsem se chtěla přidat.
Ahá! Vy jste nás viděla? Jenom jsme si tak vyprávěly o našich životech před
touhle soutěží.
Krásný odpal. Osmičko. Dneska vám to jde skvěle! Jak se ten odpal jmenuje?
Je to úžasné, vážně. Osmičko. Jste jako Pak Se-ri. Tak. Ztížíme to.
Jste v pořádku?
Nic mi není.
Kde je ten míček? Musel odletět fakt hodně daleko.
Páni, vážně je daleko.
To… teda jo. Osmičko.
Myslím,
že jeden mohl asi spadnout někam tamhle,
co myslíte?
-Tady? -Ano.
Už ho vidím. Jé! Tamhle je! No páni. To tedy byla rána!
Šup… Tak pojďte… Nahoru.
Pomalu. Au. Moje nohy.
Ano, ano. To bude z toho, že jste s nimi tak dlouho nehýbala.
Páni. Dneska máte parádní mušku! Opravdu, dnes vám to jde!
Myslíte?
Copak se děje?
-Je ti něco, Coco? -M-mm. Neboj se, klídeček.
To se mi nějak nezdá.
-Á, chce se mi šíleně spát. -V pořádku, Trojko? No tak, musíte vstát!
-Bolí me ramena. Nemůžu s nimi pohnout. -Už zbývá jen Sedmička.
Bože, nemám sílu se zvednout. Potřebuju se vyspat.
Ne ne, to teď nejde. Rychle, musíme jít.
Sehněte se dolů!
-Pětko, já fakt nemůžu. -Ještě vydržte. Už tam skoro jsme.
-Ehm… Osmičko, co se děje? -Někoho jsem zahlédla na schodech.
-Hm? Co, a kde? Já nikoho nevidím. -Běžte, lezte dál. Lezte, lezte.
Jako teď? Ale já nemůžu…
Á, teď jsem si vzpomněla, že Pětka se chtěla jít projít! Viď, Coco? To je ale
-chytrý pejsek! -Co je, Coco?
-Coco. -Coco. Coco, kam běžíš?
Osmičko, zbývá… jen jedno kolo! Ach! Ne, asi mám záchvat, já umírám!
To je ale mrcha. Osmičko! Tak počkejte na mě!
Coco, kam běžíš?
Coco… Coco?
Ne. Trojko, pojďte sem! Pojďte sem, musíme se schovat. No tak Rychle. Musíme
-sem dovnitř. -Co?
-Coco, kdepak jsi? Kam jsi běžel? -Osmičko. Ty svině jedna.
Coco! Coco?
Osmičko. Osmičko! Ne, co teď?
Copak to tu vidím?
Osmičko. Osmičko!
Děkujeme! Parkoviště je plné, odbočte, prosím, vpravo…
Haló! Omlouvám se. Promiňte, ale tady nemůžete parkovat.
Jó, pardon, ale hrozně spěchám. Budu tu deset minut.
Promiňte, madam. O patro níž jsou další parkovací místa.
Ale, říkám, že to bude vteřinka. Jsem Ví Aj Pí zákazník. Vy snad nevíte, kolik tady
utrácím?
-Počkat… Ty? To ne. To je tvoje práce? -Co je? Ty ji snad znáš?
Jasně. Chodila s náma do školy. Ta uječená,
co se chvástala že z ní bude hvězda.
No tak pojď, nemáme čas. Ten sen se jí splnil! Tancuje tu jako šílená!
Svojí první šou má na parkovišti!
Tu bych tady teda fakt nečekala. Vidělas jí? Jak máchala těma rukama.
Nech toho, někdo tě uvidí!
Do hajzlu. Do hajzlu. M-měla jsem to udělat dávno. Sakra.
Jak dopadl golfový zápas?
-No, dobře. Trefila jsem na první úder. -Hm?
Pořád je v bezvědomí? Už by se měla probudit.
Myslím, že jsem ji nepraštila zas tak moc.
Mmm… Myslím… že si jenom chtěla zdřímnout.
Ani nevím, proč jsme brečeli. Slunce… nás zničehonic rozplakalo. A osvobodilo…
Hlavní nepřítel Šestka se kvůli zranění nemohl
hýbat. Osmička a Coco byli svázáni. Všechny její zbraně,
paralyzer i pistole teď patřily nám.
Konečně… jsme byli…
Promiňte, ale ještě něco… Měli jsme dohodu… Můžeme… to udělat hned?
-Ano. -Jakou… dohodu?
No, Pětka nám pomohla jen pod jednou podmínkou.
Potřebuji skalpel… obvaz a náplasti… kamenec… anestetika a antibiotika…
a gumové rukavice, prosím.
Co… Co je? Co je, co to děláte? Co je… Co se děje? Pětko… Pětko, ne… No tak,
počkejte. Proboha. Co to je… Co to děláte?! Co?
Moment, jste to vy?
-Dobrý den. -Co?
Máš propisku?
-Jo, vteřinku. -Dáte mi podpis?
-Ale to… -Jste to vy, že jo? Dřív jsem vám
hodně fandil. Nikdo nechytal líp než vy.
-My bejzbol opravdu zbožňujeme. -Je to tak.
Jistě jo, ukažte. Ták.
-A jména? -Já jsem Seung-jun.
Já jsem Cho Mi-na.
Kolik to má najeto?
-Děkujeme! On se nám podepsal. -Jste hvězda.
Nechcete mý prachy?
-Děkujeme. -Děkujeme!
Za málo.
-Moc díky. -Děkujeme vám!
Nashle.
-Tady bych ho nečekal. -Vůbec, a je tak milej!
Dobrá?
Co?
Ta vaše autogramiáda.
Šéfe, já jsem jenom…
Na to, že vás vykopli z týmu za gemblování, si to docela užíváte.
Do hajzlu.
"Do hajzlu"? Co je, chcete mě zmlátit? No? Kolik jste tenhle měsíc prodal aut, co?
Tak si to… radši rychle srovnejte, jo? A rychle se proberte.
Bože…
To je hajzl…
Co je?
Moje kalhoty. Ne, to ne. Hele. Ne, co to děláte?! Hej!
-Pětka nám pomohla pod jednou podmínkou… -Chci se mu pomstít…
Dovolte mi Šestku vykastrovat.
Umrtvit… Umrtvit… Co ty… Co anestetika?!
Podala jsem mu dávku antibiotik. Při chůzi by neměl mít žádné problémy.
Ještě jsem navrhl… abychom k výměně použili Osmičky peníze.
Jednička… ale s klidem prohlásil…
Dlouho jsem si na tohle šetřil. Na tuhle chvíli.
Rád bych použil… jenom svoje… vlastní zdroje.
No jistě! To je od vás velmi mužné!
Ta leze za každým… kdo je zrovna na koni… Na pokojích jsme se dohodli…
Čtyřka se stane Osmičkou. A Osmička se stane Čtyřkou… Jednička,
který o téhle chvíli snil, se promění v Šestku…
Všichni ostatní byli spokojení tam, kde jsou.
Taky by se mi líbilo vyšší patro. Ale byli jsme rozumní…
a dohodli jsme se. Teď nám nikdo nebránil.
Konečně jsme mohli…
nastolit svou spravedlnost.
Rád bych… si vyměnil pokoj.
Ano, souhlasím.
J-j-je tu… nějaká obálka.
Co? Obálka?
A-a co v ní je?
Hm?
-Co… Co… Co to… Co to znamená? -Hm?
C… Cože? Ne-nechápu to.
Co tam je?
No, já…
Hm?
-Co je, co tam píšou? Dejte mi to. -No, je tam…
V průběhu soutěže si můžete vyměnit pokoje odepsáním příslušné částky ze své odměny.
Ceny jednotlivých pokojů naleznete uvedené v seznamu níže. První patro,
deset miliard.
-Co? -Druhé patro, dvacet, třetí patro
třicet. Osmé… Tři sta čtyřicet.
Co… Cože?!
Nejdřív jsme tomu nerozuměli… Mysleli jsme,
že si pokoje můžeme vyměnit libovolně. Jenomže… jsme si nakonec pořídili…
jenom instrukce… Stály nás… docela dost peněz…
Když jsme ty částky viděli, všechno bylo jasné.
Vyměnit si pokoje sice bylo možné… ale nikdo z nás…
na to neměl… dostatek financí. Takže…
naše osudy… byly už od počátku… zpečetěny.
Ale… C-co se mnou teď bude… C-co?!
-Božínku, Jedničko, to ne… -Mysleli jsme, že Fibonačiho
posloupnost aplikovaná na naše odměny… byla jenom takovým vrtochem tvůrců hry.
Jenomže… ceny pokojů vážně… upevňovaly onen přirozený řád… daný tvůrci hry. Byl
zlatým řezem podle těch… co nás sledovali. Co nás platili.
To ne… Všechno… Všechno co… jsem našetřil… To ne…
Co teď? Sedmičko.
Co? No tak… Sedmičko… Vy vždycky na něco přijdete, ne? T-tak, p-proč pořád mlčíte?!
Vypadá to, že… diváky moc dobře neznáte… Pokud lidem…
naservírujete tenhle vynikající dort… Hm… tak si připlatí, stejně jako za film…
Proč pořád chcete zobrazovat skutečný svět? Realita už lidem dost leze krkem.
A to vaše úžasné poslání není vůbec nic nového. To všechno znají… A… je to nuda.
Musíme jim dát něco… co je dokáže přilepit k obrazovkám.
Nemyslím to špatně, pane… ale nechci urážet inteligenci diváka.
Tedy, Pane Yu, měl jsem vás za chytrého člověka.
Ale zjevně jste úplně mimo… Můj drahý Pane Yu…
vzpomínáte na časy, kdy jste byl třída?
Mmmm.
Ozvěte se mi… až přijdete s něčím vážně zajímavým. Mm. Tohle… mi nenoste. Tohle…
Malém… jsem u toho umřel nudou. Co to je vůbec za název?
Netuším. Nevím, co teď dělat… Hrál jsem si tady na chytráka. Ale nic mě nenapadá.
Prostě si z nás… jen hnusně utahujou. Na většinu pokojů nikdo z nás nedosáhne.
Sakra…
Šéf mu nakázal dvojitou směnu. Nechtěl brát nikoho novýho… To teda fakt ušetřil.
-To snad není možný. -Musí na operaci, nebo to nepřežije.
Nemá pojistku.
Pf, no to snad není možný. Banda žebráků. Přesně.
Vypadá to, že usnul za volantem. Ale zničit auto mi teda nemusel.
Operaci potřebuje nejpozději zítra? Vezmu to. Stačí, když se zaručím, ne?
Ať jde o peníze za operaci… nebo o finanční vyrovnání,
všechno to zařídím. Pojďme to skončit.
Můžeme… Můžeme se Jedničce složit na jeho výhru.
Nebo ne? Co? Tady už nic nezmůžeme. Pojďme domů.
Mmm.
Počkejte.
Nikdo se ani nehne.
Jedničko.
Takhle se nemůžu vrátit. Nechci takhle skončit. Takhle ne. T-Tohle není správné.
Už ani krok. Nikdo z vás se ani nehne! Trojko. Svažte tím Dvojku. Páska. Tak
dělejte. A-A Sedmičko. Vy svažte Čtyřku. Dělejte, co říkám!
Bože…
Tohle místo je vrchol zábavy. Miluju to! Vidíte kolik jsme zas dostali času?
No není to parádní?
Co tu zas dělá?
-Á, už zase. -Jo, a nedá si pokoj.
Kdo?
Tady. Je to jedna vyčpělá umělkyně. Jelikož jí nikdo nedával práci…
pořádá vlastní koncerty… a teď se topí v dluzích.
Nemá žádné peníze, tak tu vystupuje bez povolení.
Zavolejte policii. Je tu randál.
Měli bychom tady zůstat navždy! Zůstaneme!
Byli jsme diváci, kteří čekali na jeho představení.
Dámy a pánové… děkuji vám… za vaši trpělivost. Teď se všichni…
stanete svědky představení… co jste nikdy neviděli.
Ach, Jedničko.
-Jedničko! -Jedničko!
-Opatrně! -To je magor.
Jedničko!
Jedničko, je to nebezpečné!
Bože, jedničko! Není vám nic? Je to příliš riskantní.
Bože…
Neblázněte!
Slezte dolů!
Co to do něj vjelo? Jedničko, pojďte dolů!
Slezte dolů!
Dělá to aby si získal další čas?
-Do toho, Jedničko! -Propána! Co budeme dělat?!
Jedničko!
Opatrně!
Jedničko!
-Ne, Jedničko! -Co budeme dělat?
Držte se!
Jedničko!
Držte se!
Co budeme dělat?!
Bože, a co teď?
Á! Hlavně se držte, prosím!
-Jedničko, držte se! Musíme ho chytit! -Pane bože!
Bože! Jedničko! Jedničko. Vydržte.
Takhle tu nemůže zůstat. Musí okamžitě do nemocnice! Jedničko. Můžete dýchat?
Otevřete! Otevřete, vy svině! Vždyť může umřít!
Pošlete mi něco… Koupím všechno, co máte, jen ať tahle soutěž skončí! Cokoliv.
Je mi to jedno. Něco… fakt drahýho. D-Diamanty, zlatý cihly,
cokoli dokáže vyčerpat zbývající čas! Kruci! Tak dělejte!
Tisíc čtyřista čtyřicet?
Svině. Bože, ne! Sakra!
Cože… Proč… tolik času?
Dojali jste je. Jak se ho zoufale snažíte zachránit…
Jak by mohli být lhostejní… P-Přesně proto jsem vám říkala…
že takhle odsud…
už nikdy v životě neodejdeme.
Jedničko, otevřete oči. Jedničko, tak se proberte! Nemůžete to vzdát! Jedničko!
Jedničko! Jedničko.
Tak už nás nechte žít! Co ještě chcete vidět, vy hnusný zrůdy? Co?! Jedničko, už
jen chvíli. Proberte se, prosím.
Vůbec nic.
Dýchejte. Jedničko, tak dýchejte. Jedničko, dýchejte, prosím! Trojko.
-Rychle, rychle. -Pospěště si, Trojko!
-Nechte toho! -Prosím! Pospěšte si!
Sakra, schody.
Ó! Dobrý. Už jsou skoro všechny! Ještě chvilku. Chvilku vydržte.
Jedničko! Jedničko, už to bude. Nebojte. Vydržte!
Já nechci domů.
A máte po srandě. Co uděláte teď? Co uděláte teď, vy hajzlové?!
Zavřený.
Svině proradný.
Ve chvíli… kdy neviděli, co děláme… čas vynulovali. Konečně jsme se dočkali.
-Jedničko! Jedničko! -Otevřely se. Ty dveře!
Jedničko…
Jedničko.
Chtěl jsem… chtěl jsem vystoupat výš. Od narozeni jsem jen živořil. Ale nula… jako
-já nesmí být chamtivá. -Jedničko.
Zůstaňte s námi. Jedničko.
Řekněte mojí dceři… že mě to moc mrzí. Všem se omlouvám. Mrzí mě to.
Jedničko…
Tak tohle je teda vážně doják. Nebylo to zlý.
Tak co, vy svině?!
Blahopřejeme. Výhru zašleme na váš bankovní účet.
KONEC
Uběhlo už dva a půl měsíce od chvíle… co nás osm zmizelo ze společnosti…
Během soutěže jsme se stali svědky… velice šokujících událostí…
kterým by běžný člověk jen těžko uvěřil. Nic tak šíleného nikdo z nich nezažil…
Nicméně většina světa… o tom nic nevěděla.
Jste tu dneska poprvé, tak vás přihlásím, ukažte se.
Aha, tak tohle je tříletá čubka. Fajn, další!
Dvouletý vyštěkaný knírač. Ale neperte se mi tady! Tady vidíte, co se stane, dámy a
pánové, když necháte bez dozoru dva nevychované psy. Čubky a knírače je třeba
trénovat a cvičit, aby nám mohli být dobrými společníky!
Velký šok… ze smrti Jedničky v přímém přenosu… hned vedle nás… obrovská suma na
účtě… a neuchopitelný běh času… To všechno mě hrozně ničilo… Tělo… vyžadovalo
neuvěřitelné množství odpočinku… po těch dnech mučení spánkovou deprivací… Spal
jsem… od rána do večera… Zdál se mi pořád stejný sen… A zdál se mi už tolikrát… až
jsem si nebyl jistý, jestli jsem tam byl. Jestli jsem ty lidi doopravdy
potkal… Jestli se tohle všechno dopravdy stalo… Nechtěl jsem tomu věřit.
Seděl jsem doma s velkým bohatstvím. Bylo bizarní jako moje vzpomínky.
Ale postupně jsem zapomínal… Třeba…
na zážitek s tvůrcem soutěže který mi odečetl půlku výhry,
protože jsem střílel po kamerách. Na krutost lidí z vyšších pater…
I na smrt… Jedničky. Všechno se vytrácelo. Jenomže…
nesmíme zapomenout. Není to správné… I když vše zmizí…
na jednu věc nesmíme zapomenout.
Proto jsem… chtěl sezvat soutěžící… Neznal jsem… jména, jejich věk,
ani povolání ale musel jsem je najít.
Existoval na to jenom jediný recept. Pomoci si mým nově nabytým bohatstvím.
Museli jsme… Jedničku řádně a s úctou pohřbít…
Musíme… si ho pamatovat.
ÚMRTNÍ OZNÁMENÍ POZVÁNKA NA POHŘEB ČÍSLA 1
ČÍSLO 2
Přišla jsem jen já?
To ne.
Mm.
Přidejte si.
Jeho rodina… Našel jsem ji.
Vážně? Ale jak?
Hledal jsem je… abych mohl udělat ten pohřeb…
V Koreji moc cirkusových souborů není… Takže… to bylo rychlé.
Ano, chápu.
Víte… Mysleli si, že… Jednička odešel pracovat do zámoří.
Co by tam dělal?
Když jsem se potkal s jeho manželkou… říkala,
že za ní přišel jeho kolega z práce… Prý to bylo Jedničky přání. Řekl mu…
ať jde za jeho rodinou… No a pak jí dal… nějakou vkladní knížku…
na které byla obrovská suma peněz.
Kdo to byl?
Říkala… že vypadal na třicet. Mluvil velmi formálně.
A nosil brýle. Vlasy měl tak-… takhle zčesané… dozadu. A tak.
Aha…
-Jistě to byl Sedmička. -Hm.
To já jsem slíbila, že mu ty peníze dám. Nenašla jsem je.
Vidíte? Říkal jsem, že nejste z nejchytřejších, Dvojko.
Promiňte. Tohle… je obřad za… Jedničku? A Trojka je… hlavní pozůstalý?
Ano.
Jo, nesu květiny. Poslyšte. Co znamenaj ty čísla?
ČÍSLO 6 UPŘÍMNOU SOUSTRAST
Šestka?
Přesně tak. Podle těch květin… se mu asi daří dobře.
Čekal jsem je od Sedmičky.
Nakonec se… ukázala jen spodní patra.
Víte. Třeba to neviděl. Jinak by určitě přišel. Navštívil přece jeho rodinu. Teď
jsem si… vzpomněla. Počkat. Viděli jste… tady tohle?
Mm?
Osmička. Píšou tam: "Tohle není umění"
TOHLE NENÍ UMĚNÍ UMĚLKYNĚ SERA SONG
Osmička byla umělkyně?
Byla to spíš… performerka.
Osmička si během noci pronajala rýpadlo a zničila galerii… Nechala… tam po sobě
jenom jeden drobný nápis. Peníze ze soutěže použila na uhrazení škod. I když
je nahradila, přesto ji pak zatkli.
"Tohle není umění. Umělkyně Sera Song najela bagrem do galerie umění."
Hm. Bylo jasné, že tak skončí.
Ano, ale… vězení je…
Potom jsme se rozešli. Nikdo z nás se ostatních na nic neptal…
Kde žijeme… nebo jak se máme… Jenom… jsme si popřáli štěstí.
Jedničko… Dává smysl snažit se žít… spořádaný život? Zatracenej svět.
HLAVU VZHŮRU. NEZTRÁCEJ NADĚJI. NIC NÁS NEZASTAVÍ!
Aha, takže tou scénou před pohřebním ústavem to končí? Páni. Tak vidím,
že jste konečně přišel k rozumu. Věděl jsem,
že přinesete něco, co bude stát za to.
Tomu říkám příběh! No, ale na konci…
mi trochu chyběla horní patra.
Zajímalo by mě, jak dopadla.
Ó, ano. Přemýšlím o tom. Myslím, že proměnit je v dobráky nebude dobré.
Bez nich to asi bude lepší.
Asi ano. Nejspíš máte pravdu.
Žijeme si dost dobře, že jo?
Co?
Přiznám se. Také jsem tam soutěžil.
Málem mě z toho scénáře kleplo… Kde myslíte, že bych sebral tolik peněz?
Jen žertuju. Neříkejte že se to stalo? Vy jste snad taky soutěžil?
To ne… Jistě, že ne.
-Je to fikce. Smyšlený příběh. -Tak dobře. Můžete se mnou
počítat. Natočíme trhák… Ano?
Ano, děkuji.
A kdo ví. Třeba bude druhá řada.
Jo.