‫קומה 5!‬
‫מהר! תתעוררי!‬
‫זה נגמר!‬
‫התוכנית נגמרה!‬
‫קומה 5!‬
‫- סוף טוב -‬
‫מרענן!‬
‫קומה 5!‬
‫שנחזור הביתה עכשיו?‬
‫קומה 5, תודה רבה על הכול.‬
‫אל תבכי, קומה 5.‬
‫זה פשוט לא אמיתי!‬
‫תטעמי נקניקייה.‬
‫קומה 1 צלה אותה.‬
‫וגם בירה.‬ ‫-באמת?‬
‫איזה טעים!‬
‫היי, עשית עבודה מצוינת.‬
‫בואי נקבל את הפרס שלנו.‬
‫סוף סוף זה נגמר!‬
‫רגע, שנייה.‬
‫איפה קומה 2?‬
‫קומה 2?‬
‫שם.‬
‫״כלבה משוגעת״?‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫רוץ! באנג!‬
‫אויש…‬
‫לא פלא שהתקשיתי לקרוא.‬
‫אבל מה כתוב פה?‬
‫בבקשה,‬
‫שחררי את הידיים שלי רק לרגע.‬
‫אני רוצה לחבק אותך.‬
‫תני לי את סרט ההדבקה!‬
‫תפסו אותו!‬
‫סמית׳ אנד ווסון M36.‬
‫ו…‬
‫ארבעה קליעים.‬
‫תודה, קומה 5.‬
‫מעומק הלב.‬
‫חשבתי שהם חבורה של נמושות,‬
‫אבל גם הם יודעים לתקוע סכין בגב.‬
‫ייאמר לזכותם.‬
‫אחד מכם עקר לי שמונה ציפורניים ברגליים.‬
‫אבל שתיים נשארו.‬
‫אני מודה שהמעטתי בערככם.‬
‫סליחה על זה.‬
‫ברצינות.‬
‫אז מי זה היה?‬
‫מי זה היה?‬
‫תתחילו לדבר!‬
‫זה היית אתה?‬ ‫-לא אני.‬
‫באמת.‬
‫אתה?‬
‫לא, לא אני.‬
‫אתה?‬
‫זו היית את, נכון?‬
‫כולנו יודעים שיש לך משהו נגדי.‬
‫אני מבין.‬
‫אני מבין למה קשרתם אותי‬ ‫ופוצצתם אותי במכות.‬
‫אבל אחד מכם ממש הגזים.‬
‫אחד מכם יודע‬
‫שהוא עשה משהו נורא.‬
‫באמת…‬
‫לעזאזל.‬
‫אין לי מילים.‬
‫אתם יודעים מה חשבתי כשהייתי קשור?‬
‫״איך אתפוס את המניאק?״‬
‫לא.‬
‫״איך אמצא את המניאק בדרך מעניינת״.‬
‫אז המצאתי משחק.‬
‫רולטה רוסית.‬
‫מכירים, נכון?‬
‫- רולטה רוסית -‬
‫הכנסתי קליע אחד לאקדח.‬
‫הסיכוי‬
‫הוא 1:5.‬
‫אני אירה בכם אחד־אחד.‬
‫לא אכוון לכם לראש, כמובן.‬
‫שלא תמותו לי.‬
‫אירה לכם ברגליים.‬
‫אלה יהיו ייסורי תופת.‬
‫נעבור אחד־אחד.‬
‫זה יהיה כיף.‬
‫מי זה היה?‬
‫האשם.‬
‫אמרתי שאני לא יודעת.‬
‫אחת.‬
‫שתיים.‬
‫אמרתי שאני לא יודעת!‬
‫שלוש!‬
‫איזה מזל יש לך.‬
‫אבל עדיין מגיעות לך מכות.‬
‫כלבה מתנשאת.‬
‫שמאלן הצעצוע שלנו.‬
‫אתה יודע מי האשם?‬
‫לא. אני לא יודע מי זה היה.‬
‫אין לך מושג?‬
‫טוב.‬
‫קדימה.‬
‫זה יכאב קצת.‬
‫אחת.‬
‫שתיים.‬
‫שלוש!‬
‫זין! נבהלתי!‬
‫היי.‬
‫תחבשו אותו.‬
‫תעטפי טוב.‬
‫הוא מאבד הרבה דם.‬
‫זה עוצמתי.‬
‫אח…‬
‫חברנו היקר קומה 1.‬
‫כמה חבל. יש לך רק רגל בריאה אחת.‬
‫בבקשה לא.‬
‫בבקשה, קומה 6.‬
‫בבקשה, לא ברגל שלי.‬
‫לא ברגל.‬
‫לא ברגל!‬
‫התפללתי לראשונה בחיי.‬
‫שאצליח לתפוס את הבנזונה שעשה לי את זה.‬
‫מכל הלב.‬
‫בבקשה! אני מתחנן.‬
‫חוס על הרגל שלי!‬
‫תתפלל.‬
‫אולי התפילות שלך ייענו.‬
‫אחת.‬
‫שתיים!‬
‫בבקשה לא!‬
‫שלוש!‬ ‫-חכה!‬
‫בבקשה חכה!‬
‫אני יודע!‬
‫אני…‬
‫אני יודע מי עשה את זה.‬
‫לא, כלומר אני יודע איך לגלות.‬
‫יש לך דרך לגלות?‬
‫הרי אין לך מושג מי עשה את זה.‬
‫עד. יש עד.‬
‫עד?‬
‫ה…‬
‫המצלמות במעגל סגור.‬
‫המצלמות!‬
‫תקנה את ההקלטה מהיום ההוא.‬
‫קנינו אפילו את המתכון לזיקוק אלכוהול.‬
‫בטח אפשר לקנות את זה.‬ ‫הכול אפשר לקנות פה בכסף!‬
‫גאוני!‬
‫אני בטוח שאפשר!‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-לחדר שלי.‬
‫למה?‬
‫כדי לצפות בצילומים.‬
‫למה לצפות בזה?‬
‫כי זה כיף!‬
‫מי זה יכול להיות?‬
‫אני מקווה שמצפה לנו הפתעה!‬
‫אני מתה לדעת!‬
‫לאן את הולכת?‬
‫מה?‬
‫תישארי ותשמרי עליהם!‬
‫טוב.‬
‫נכון יש צילומים‬ ‫של עקירת הציפורניים של קומה 6?‬
‫אנחנו רוצים לקנות את הצילומים.‬
‫מהחדר שלי בבקשה.‬
‫מאה מיליון?‬
‫אני‬
‫אצפה בזה לבדי בחדר שלי.‬
‫הכי כיף ביחד!‬
‫קומה 7.‬
‫אתה בסדר?‬
‫מי זה היה?‬
‫ספר לנו.‬
‫שקט!‬
‫תכף כולם ידעו בכל מקרה‬
‫מי עשה את זה.‬
‫100 מיליון וון הלכו.‬
‫כמו בקולנוע!‬
‫וואו! אני אוהבת אירועים כאלה!‬
‫הפתעה!‬
‫מי זה היה?‬
‫הידיים שלי מזיעות.‬
‫אומייגד.‬
‫קומה 1.‬
‫זה היית אתה, נכון?‬
‫בן זונה!‬
‫סליחה.‬
‫כשחשבתי על מה שהוא עשה לי,‬
‫כעסתי כל כך,‬
‫זעמתי, ו…‬
‫והיית צריך עוד כסף.‬
‫נכון?‬
‫זה כל כך נורא?‬
‫הם ניצלו אותנו כדי לעשות כסף.‬
‫להם מותר ולנו אסור?‬
‫למה רק אנחנו תמיד סובלים?‬
‫למה?‬
‫קומה 1 משוגע לגמרי!‬
‫איזה יופי אתה בולע!‬
‫האמת היא שלא רציתי שהתוכנית תיגמר.‬
‫איך יכולתי…‬
‫איך יכולתי לעזוב את המקום הזה?‬
‫מה שלא יקרה לי,‬
‫רציתי להישאר פה, גם אם זה לזמן קצר.‬
‫ולכן…‬
‫סליחה.‬
‫בכל זאת…‬
‫איך יכולת לעקור שן ככה?‬
‫בן זונה! מטורף!‬
‫עכשיו אני צריכה השתלת שן, בגילי, בגללך!‬
‫אני ארצח אותו,‬
‫ואשים סוף לתוכנית.‬
‫קומה 6! הוא האשם!‬
‫קומה 1!‬ ‫-זה קומה 1, המניאק!‬
‫בבקשה אל תעשו את זה!‬
‫מה?‬
‫אתה אגרסיבי מדי, קומה 6.‬
‫מההתחלה היית.‬
‫נראה שהוא נפגע.‬
‫קומה 4.‬
‫את יכולה לקשור אותו?‬ ‫-מה?‬
‫טוב.‬
‫קומה 5 פשוט רחמנית מדי.‬
‫אל תשנאו אותה יותר מדי.‬
‫המנוול…‬
‫אני ארצח אותו!‬
‫חלאה!‬
‫הוא רימה אותי, המנוול.‬
‫לא, קומה 5.‬
‫ממש לא.‬
‫אחרת לא אוכל לשחרר אותך.‬
‫טוב?‬
‫התנקמתי בו בשמך.‬
‫הגב שלו נשבר.‬
‫החיים שלו יהיו גיהינום.‬
‫אסור שמישהו ימות פה.‬
‫בשום אופן.‬
‫את יכולה להבטיח לי את זה?‬
‫תראו את הזמן, חבר׳ה!‬
‫הפתעה רודפת הפתעה!‬
‫כזה כיף לי פה.‬
‫נכון שזה מהמם?‬
‫בטח מצפה לנו עוד כיף.‬
‫אני נרגשת.‬
‫קומה 8 אמרה לקומה 5 לטפל בקומה 7,‬
‫ואמרה להעביר את קומה 6 לחדר שלו.‬
‫יותר מהר.‬
‫ואז היא קשרה אותנו אחד אחד,‬
‫בחדרים שלנו.‬
‫וככה המהפכה שלנו נגמרה.‬
‫תנוח.‬
‫התרגלנו לכאב.‬
‫רק אתמול ישנו בנוחות כזאת.‬
‫התחושה היא שזה היה חלום.‬
‫כאילו זה לא קרה מעולם.‬
‫כאילו תמיד סבלנו ככה.‬
‫כאילו הסבל לא פסק מעולם.‬
‫האם יהיה סוף לכאב הזה?‬
‫לא, זה בכלל אמיתי?‬
‫אולי אני עדיין חולם.‬
‫מדי יום, קומה 8 רכשה את הצילומים‬ ‫שבהם אנחנו מתפתלים מכאבים‬
‫וצפתה בהם.‬
‫זה עלה לה הרבה כסף,‬
‫אבל היא הרוויחה המון, ויכלה להרשות לעצמה.‬
‫נראה לי שאני צריכה משהו מעורר יותר.‬
‫הזענו ודיממנו.‬
‫הכינו, דקרנו וחשמלנו אחד את השני.‬
‫הסתה, הונאה,‬
‫בוגדנות, סחטנות.‬
‫רימינו, נפלנו בפח, ורימינו שוב.‬
‫עשינו בערך כל מה שבני אדם‬
‫יכולים לעשות אחד לשני.‬
‫היא דועכת.‬
‫הלהבה.‬
‫הם ראו את כל מה שיש להציע.‬
‫זה נהיה משעמם.‬
‫גירוי.‬
‫מה הגירוי האולטימטיבי?‬
‫תהיתי לגבי זה אתמול.‬
‫אל תזוזי.‬
‫מה ילהיב אותם באמת?‬
‫משהו שהם עוד לא ראו.‬
‫אתה לא תיפצע או משהו כזה,‬
‫כי ההצגה חייבת להימשך.‬
‫ואם תיפגע, קומה 5 תעזור לך.‬
‫- עינוי במניעת שינה -‬
‫דבר אחד שאמנות ז׳נבה‬ ‫אוסרות לעשות בנסיבות כלשהן,‬
‫אפילו במלחמה,‬ ‫כשאנשים הורגים אחד את השני באכזריות,‬
‫זה ניסויים בבני אדם.‬
‫הגירוי כבר לא היה למען התוכנית,‬ ‫אלא למען עצמו.‬
‫לגרום כאב לאדם אחר‬
‫ללא כל בסיס הגיוני.‬
‫פשוט גרימת כאב זה לזה.‬
‫אין דבר מעורר יותר‬ ‫מאשר אקט שמעולם לא נראה.‬
‫הוא ייחודי,‬ ‫וגם העובדה שהוא משעמם אינה בעיה.‬
‫זה נוגע במעמקי הנפש,‬ ‫גם אם לא באמת ברור איך.‬
‫סליחה.‬
‫סליחה!‬
‫קומה 4 האכילה אותנו,‬
‫החזירה סרטי הדבקה שהתקלפו,‬
‫והמשיכה לענות אותנו באמצעות מניעת שינה.‬
‫בבקשה שחררו אותי!‬
‫נראה שקומה 5 איבדה כל תקווה.‬
‫למרות זעקותינו הנואשות לעזרה,‬
‫היא רק סיפקה את צרכינו הגופניים,‬
‫רק מספיק כדי שנישאר בחיים.‬
‫כך שהיינו בסבל תמידי, ללא יכולת למות.‬
‫אתה בסדר, קומה 3?‬
‫קומה 7, איך אתה…‬
‫לא היית קשור?‬
‫אני?‬
‫למה שאהיה קשור? אני קומה 7.‬
‫מה?‬
‫לא ידעת?‬
‫כנראה לא ידעת.‬
‫אתה היחיד שעושה את זה.‬
‫זה…‬
‫מה?‬
‫זה רק…‬
‫קורה בראש שלך.‬
‫אוי לא!‬
‫הם כמו המסכנים בעולם!‬
‫אני יודעת, נכון?‬
‫זה כאילו גם אני מרגישה את הכאב שלהם.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫אז לשחרר אותם?‬
‫אני חייבת לצייר.‬
‫מה?‬
‫אני מוצפת רגשות.‬
‫ההרגשה הזאת…‬
‫אני חייבת לבטא את ההרגשה הזאת.‬
‫מה דעתך?‬
‫קומה 8…‬
‫כולי נרגשת.‬
‫מה שם הציור?‬
‫״מספר 5״.‬
‫״מספר 5״?‬
‫השם המושלם ליצירה המושלמת.‬
‫ממש כמוך.‬
‫אז את לא חושבת ש…‬
‫מגיע לי לקנות תיק?‬
‫כמובן, קומה 8.‬
‫אה, רגע.‬
‫יש לי עוד דבר אחד לקנות.‬
‫מה?‬
‫קוקו.‬
‫קוקו, מה דעתך על התיק החדש שלי?‬
‫״הב הב! כמה שהוא יפה!״‬
‫נכון שהוא יפה?‬
‫״הב הב.״‬
‫כל כך נמאס לי מזה.‬
‫קומה 4.‬
‫מה?‬
‫אני במצב רוח רע היום.‬
‫אני מצטער.‬
‫על מה?‬
‫שוב עשית צרכים?‬
‫אתה בקושי אוכל!‬
‫זה לא זה.‬
‫על זה שעקרתי לך שן.‬
‫אני באמת…‬
‫באמת מצטער.‬
‫תהיתי מה העניין.‬
‫זה בסדר.‬
‫עם הזמן,‬
‫הצלחתי להבין אותך.‬
‫כולנו רציניים נורא בענייני כספים.‬
‫במובן מסוים, אני עושה יותר כסף בזכותך.‬
‫פשוט אעשה השתלה.‬
‫קומה 1.‬
‫במקום הזה,‬
‫אני לא מחשיבה את עצמי כבת אדם.‬
‫אני רק… מתמודדת.‬
‫בני אדם צריכים להתנהג בצורה הומנית,‬
‫אבל מתמודדים רק צריכים לשחק היטב.‬
‫לכן אני מסכימה לכל זה,‬
‫מנקה צואה,‬
‫ועכשיו גם צואה של כלב.‬
‫אני רצינית לגבי התוכנית הזאת עכשיו.‬
‫קומה 4.‬
‫מה?‬
‫את באמת מתכוונת לזה?‬
‫מה? הקקי של הכלב?‬
‫שאת רצינית לגבי התוכנית.‬
‫טוב…‬
‫נראה לך שאני מנקה אחריך בשביל הכיף?‬
‫אתה לא אוכל יותר?‬
‫את יכולה לצאת מפה עם הרבה יותר.‬
‫את יכולה להרוויח‬
‫סכום שאת לא יכולה אפילו לדמיין.‬
‫מה?‬
‫את יכולה להתחלף בחדרים.‬
‫מה אתה מדבר?‬
‫את יכולה‬
‫להתחלף בחדרים.‬
‫יש לך דרך‬
‫להיות קומה 8.‬
‫10,000 וון.‬
‫קומה 1.‬
‫יש אולי‬
‫דרך‬
‫להחליף חדר?‬
‫מיליארד וון.‬
‫מתי אתם רוצים לסיים את התוכנית?‬
‫לדעתי,‬
‫קומה 1 צריך להיות זה שיחליט.‬
‫כן, אתה תחליט.‬
‫איזה סכום יספיק לך?‬
‫אני…‬
‫רוצה מיליארד וון.‬
‫אני צריך רק…‬
‫מיליארד וון.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬