‫״כרטיסיות ממוספרות״?‬
‫57, 58,‬
‫59,‬
‫60.‬
‫210,000 וון מדי דקה.‬
‫21.‬
‫אני רוצה לקנות עט פשוט באלף וון.‬
‫המחירים גבוהים פי מאה.‬
‫- מצלמות בחדרים -‬
‫- 14 מצלמות בחדר‬ ‫שידור חי? -‬
‫אני מניח שבידר אותם‬
‫לראות אותנו מבולבלים בהתחלה.‬
‫ובטח נראה להם מבדר לראות אותנו‬ ‫מגיבים לסכומי הפרס השונים,‬
‫וכמה שהתאמצנו לטפס במדרגות‬ ‫כשחשבנו שככה נרוויח עוד זמן.‬
‫אבל הם צפו וצפו עד ש…‬
‫השתעממו.‬
‫נמאס להם.‬
‫כן. נראה לי שהפסקנו לשעשע אותם.‬
‫לשעשע…‬ ‫-אבל זה מוזר.‬
‫מה זה היה שבידר אותם כל כך קודם?‬
‫זה לא היה מעניין?‬
‫אחת העלתה קצף מהפה,‬
‫ולשני ירד דם מהאף.‬
‫אותי זה הצחיק, כמו קומדיה.‬
‫רק רגע.‬
‫אז ככה נצטרך להרוויח זמן מעכשיו?‬
‫מה? עם ההתקפים שלי?‬
‫לא, לא נראה לי.‬
‫אני חושב שנצטרך למצוא משהו ששווה להראות.‬
‫משהו ששווה להראות?‬
‫- עלייה במדרגות מוסיפה זמן -‬
‫כן… בטח ממש כיף להם.‬
‫הם בטח משתינים במכנסיים מרוב צחוק‬ ‫כשהם רואים אותנו מסתנוורים מהכסף‬
‫ומתרוצצים כמו תרנגולות ערופות ראש,‬ ‫בזמן שהם יושבים בטירות שלהם.‬
‫אתם באמת רוצים משהו כיפי?‬
‫רוצים שאראה לכם?‬
‫בסדר. חכו חכו.‬
‫שלום, גבירותיי ורבותיי.‬
‫שלום, כאן קומה 3.‬
‫אני מניח שכבר משעמם‬ ‫לראות אותנו עולים ויורדים במדרגות.‬
‫אז הפינה הראשונה שהכנתי לכם היום‬
‫היא מוקבאנג.‬
‫קדימה.‬
‫אם כבר מוקבאנג, אז שיהיה גם ASMR.‬
‫מה? כן?‬
‫היי, קומה 7.‬
‫התווסף זמן?‬
‫לא.‬
‫אה…‬
‫מה מביא אותך הנה?‬
‫טוב, אם סיימת לאכול…‬
‫נעשה סיגריה?‬
‫אני מחבב אותך, קומה 3.‬
‫מה?‬
‫משהו בך…‬
‫מייחד אותך בהשוואה לאחרים.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫קודם עלית במדרגות במקום קומה 1.‬
‫אתה לא חושב רק על עצמך.‬
‫כן…‬
‫גם האחרים כאלה.‬
‫אתה נראה מתחשב יותר.‬ ‫לא שלחת את שקיות הצרכים שלך בפיר.‬
‫אני שלחתי את שלי.‬
‫יש מצב שזאת הפעם הראשונה‬ ‫שאני רואה אותך מחייך.‬
‫הטריד אותי שהיה קל כל כך לקבל גמול,‬
‫אבל חשבתי שאולי המדרגות הן הפתרון.‬
‫האמת היא שרציתי להאמין בזה.‬
‫חשבתי שאולי אם נעלה ונרד במדרגות,‬
‫ונזיע, זה יהיה המפתח‬ ‫לקבלת גמול על עמלנו, או משהו כזה.‬
‫לבסוף התבדיתי.‬
‫אולי מוטב כך.‬
‫זה היה מתיש כל כך.‬
‫אולי יהיה קל יותר לבדר אותם, לא?‬
‫מה המילה ״בידור״ אומרת לך?‬
‫מה שמשעשע, אני מניח.‬
‫מה שמשעשע?‬
‫אתה צודק.‬
‫אבל מה בא אחרי זה?‬
‫אחרי זה?‬
‫בקרוב מאוד זה ישעמם אותם.‬
‫וכשזה יקרה, נפסיק לקבל זמן.‬
‫נכון לעכשיו, ההפקה לא מתערבת בתוכנית בכלל.‬
‫ובכל זאת, איכשהו הם מצליחים לגרום לנו‬ ‫להיות מבדרים ומעניינים מיוזמתנו,‬
‫באמצעות זמן ששווה כסף.‬
‫כמו כשאנשים צופים ביוצרי תוכן ובמשפיענים‬
‫ונותנים לייקים או משאירים טיפ.‬
‫אבל כשיתחיל לשעמם להם, התגמולים ייפסקו.‬
‫ואז, שיכורים מרוב תגמולים,‬
‫ניתן להם את מה שהם באמת רוצים‬ ‫כדי להשביע את תאוות הבצע שלהם.‬
‫מה הדבר ש…‬
‫הם באמת רוצים?‬
‫בידור אמיתי.‬
‫בידור אמיתי?‬
‫כשכולנו ניפגש שוב,‬ ‫בטח נתחיל לשתף ברעיונות.‬
‫חלקם יציעו שנעשה‬ ‫דברים אלימים ופרובוקטיביים.‬
‫אולי היאבקות?‬
‫בטח, היאבקות זה טוב.‬
‫כן, זה בהחלט מבדר…‬
‫אנחנו צריכים לשלוט בדיון.‬
‫אבל זה לא מסוכן מדי?‬
‫הרי אין פה אמבולנס בכוננות.‬
‫כן, מה יקרה אם מישהו ייפצע?‬ ‫-בדיוק.‬
‫אני עומד להציע משהו,‬ ‫אבל שזה יישאר בינינו.‬
‫כמו שאמרת, נתמקד בקטגוריית הבידור המצחיק.‬
‫חשבתי על תוכנית בידור.‬
‫נעשה סוג של תוכנית בידור.‬
‫אולי משהו מצחיק?‬ ‫-כן.‬
‫מצחיק?‬
‫נגיד, מערכון?‬ ‫-אני לא עושה דברים כאלה.‬
‫אולי נעשה תוכנית שידוכים?‬
‫זה ז׳אנר פופולרי שמושך המון צופים.‬
‫״איזה זוג בתוכנית יישאר ביחד עד הסוף?״‬
‫או שזה מוגזם?‬
‫אז אולי תחרות כישרונות?‬
‫אתם באמת חושבים‬ ‫שחובבנים כמונו יצליחו לשעשע אותם?‬
‫זה דווקא רעיון לא רע.‬
‫מערכונים ותוכניות שידוכים‬ ‫יצריכו מאיתנו הרבה הכנה.‬
‫אבל תחרות כישרונות‬ ‫זה משהו שאנחנו יכולים לעשות מיד.‬
‫אולי ננסה את זה?‬
‫אפשר לנסות ולראות אם זה מוסיף זמן,‬ ‫ואז להחליט.‬
‫למישהו יש כישרון שהוא יכול להדגים עכשיו?‬
‫בחיי…‬
‫אם אף אחד לא מתנדב, אני מוכן להתחיל.‬
‫אפשר להזמין חלילית?‬
‫חלילית זה כישרון קצת חלש לתחרות, לא?‬
‫אולי טוב ללכת מהקל אל הכבד,‬
‫במקום בום ישר על ההתחלה.‬
‫בסופו של דבר, זה יהיה בלתי נמנע,‬
‫אבל כדאי לדחות את הקץ עד כמה שאפשר.‬
‫וואו, קומה 7…‬
‫הייתה לי אורגזמה באוזן.‬
‫מדובר באדם קדוש.‬
‫הוא הקריב את עצמו‬ ‫כדי לגרום לכולם לחשוב על כיף טהור.‬
‫קומה 7, אתה אליל.‬
‫אתה פשוט…‬
‫תראו! קיבלנו עשרים ומשהו שעות, לא?‬
‫גילינו כלל סודי, אחרי הרבה ניסיון וטעייה:‬
‫קיבלנו יום שלם!‬
‫קומה 7, אתה גדול!‬
‫איפה למדת לעשות את זה?‬
‫זה תחביב שלי.‬
‫שכל אחד יכין משהו לתחרות הכישרונות.‬
‫לכו תדעו מה נצליח לעשות!‬
‫אם כבר קיבלנו יותר זמן,‬
‫כל אחד יכול להכין משהו עד מחר.‬
‫בעצם, עכשיו אנחנו צריכים‬ ‫לדבר על משהו חשוב יותר.‬
‫מתי אתם רוצים‬
‫לסיים את התוכנית?‬
‫למה אתה כבר חושב לעזוב?‬
‫למה שלא נדבר על זה‬
‫אחרי שכולם יחסכו מספיק כסף?‬
‫ככה אנחנו עלולים להישאר פה לנצח.‬
‫נכון.‬ ‫אנחנו חוסכים פה כסף כדי להשתמש בו בחוץ.‬
‫אולי כדאי להחליט על סכום שמקובל על כולם.‬
‫איך אפשר להחליט מה מקובל?‬ ‫כל אחד מרוויח סכום שונה.‬
‫מה שהוא אמר.‬
‫האנשים בקומות הגבוהות‬ ‫בטח יירצו לעזוב מוקדם.‬
‫אתם הרי מרוויחים המון כסף.‬
‫לדעתי,‬
‫קומה 1 צריך להיות זה שיחליט.‬
‫הוא מרוויח הכי מעט.‬
‫גם אם זה קשה,‬
‫זה רק הוגן שנהיה מאוחדים‬ ‫עד שהוא יחליט לעזוב.‬
‫כן, תחליט אתה.‬
‫איזה סכום יספיק לך?‬
‫בלי לחץ.‬
‫אני…‬
‫רוצה מיליארד וון.‬
‫אני צריך רק…‬
‫מיליארד וון.‬
‫״רק״?‬
‫אתה צובר 14.4 מיליון וון ביום.‬
‫בהנחה שתשתמש ב־400,000 וון ביום,‬ ‫תצטרך…‬
‫זה ייקח בערך 75 ימים. חודשיים וחצי.‬
‫כן.‬
‫את צודקת.‬ ‫-אני זריזה כשמדובר בכסף.‬
‫כרצונכם.‬
‫לפי החישוב,‬
‫קומה 1 יקבל מיליארד,‬ ‫קומה 2 שני מיליארד,‬
‫אני אקבל 3 מיליארד,‬
‫קומה 4 תקבל 5 מיליארד,‬
‫קומה 5 תקבל 8 מיליארד,‬
‫קומה 6 יקבל 13 מיליארד,‬
‫קומה 7 יקבל 21 מיליארד,‬
‫וקומה 8 תקבל 34 מיליארד.‬
‫ישתלם לנו לבזבז פחות.‬
‫אחרי שקבענו יעד של חודשיים,‬
‫החלטנו לנסות להרוויח זמן‬ ‫באמצעות הכישרונות שלנו, במקום המדרגות.‬
‫והחלטנו לרכוש אבזרים לתחרות הכישרונות‬
‫בזמן שהרווחנו בזכות הנחיר של קומה 7.‬
‫בשביל מה לעמוד בתור?‬
‫למה הוא אף פעם לא מדבר איתנו?‬
‫תנו לי עשרה רעפים. אני רוצה לשבור אותם.‬
‫גם אני רוצה עשרה רעפים,‬ ‫ועוד ארבעה קרשים.‬
‫תחרות הכישרונות עוררה בינינו תחרות מוזרה.‬
‫כל אחד בחן את האחרים בתקווה להתעלות עליהם.‬
‫אבל אני, יותר מתמיד…‬
‫עומד לצאת מדעתי.‬
‫לשבת מאחור. להיבלע בקהל.‬
‫זה היה המוטו של חיי,‬ ‫והסוד שלי לחיים בטוחים.‬
‫מעולם לא הייתי צריך‬ ‫להיות מצחיק או כישרוני.‬
‫התקופה הפרועה היחידה בחיי‬ ‫היא שהובילה אותי לגיהינום הזה.‬
‫- תחרות הכישרונות -‬
‫״חיכית לי כל הזמן הזה‬ ‫ואני רוצה לחיות את חיי בשבילך‬
‫״אם אתה רוצה אותי…״‬
‫כן… שיר זה נחמד‬ ‫בתור התחלה לתחרות כישרונות.‬
‫״היום בו ישבת לידי‬ ‫וניחמת אותי כשהייתי עצובה…״‬
‫- 10 שעות -‬
‫כצפוי, קומה 6 החליט‬ ‫להפגין את כוחו בניפוץ רעפים.‬
‫- 15 שעות -‬
‫כתשובה לקומה 6,‬ ‫קומה 2 נתנה מפגן מרשים של בעיטות ואגרופים.‬
‫- 17 שעות -‬
‫תוצאה טובה מהמצופה.‬
‫אני בשוק מכמה שהם טובים.‬
‫זה מטריף אותי.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫זה רק נקע קטן. זה יהיה בסדר.‬
‫זה נורא נפוח.‬
‫עכשיו תורה של קומה 4.‬
‫עוד שיר?‬
‫- שעה ו־50 דקות -‬
‫יפה מאוד.‬
‫מה? זה הכול?‬
‫לעזאזל.‬
‫די, אל תהיו כאלה!‬ ‫תנו לנו עוד זמן, בבקשה?‬
‫נשיקות!‬
‫חמש דקות.‬
‫זה ממש הרס את האווירה.‬
‫טוב, מי רוצה להתנדב עכשיו?‬
‫קומה 1, יש לך משהו?‬
‫אני…‬
‫זה בסדר.‬
‫זה בסדר‬
‫המפסידים תמיד עולים אחרונים‬ ‫בתחרות כישרונות.‬
‫יש עוד שניים אחריי,‬
‫אז אני אישכח.‬
‫אני.‬
‫עכשיו אני.‬
‫יש לי דפיקות לב.‬
‫כאילו אני על הבמה.‬
‫אלוהים…‬
‫אתה עושה צחוק?‬
‫ח״י?‬
‫תוצאה קצת מאכזבת, לא?‬
‫לא, מה פתאום.‬
‫היית טוב.‬
‫נותרו עוד שניים.‬
‫תתנדב להיות הבא בתור.‬
‫נשארתם רק שניכם, בוא נגמור עם זה.‬
‫מה?‬
‫אני. עכשיו אני.‬
‫טוב.‬
‫הוא ממש טוב!‬
‫טוב, קדימה.‬
‫- 30 שעות -‬
‫30 שעות? גדול!‬
‫עד עכשיו צברנו…‬
‫74 שעות ו־13 דקות.‬
‫הוא כל הזמן התנהג כאילו אין לו את זה.‬
‫הרווחנו שלושה ימים בערך.‬
‫אי אפשר לסמוך פה על אף אחד.‬
‫אחרי שהאחרונה תסיים,‬ ‫נבדוק כמה זמן צברנו,‬
‫ואז נראה.‬
‫בבקשה.‬
‫קומה 8.‬
‫אני לא חייבת לעשות את זה פה, נכון?‬
‫לאו דווקא, אבל…‬
‫אז אם אפשר,‬ ‫אני מעדיפה לעשות את זה בחדר שלי.‬
‫קומה 7, רוצה לשכב איתי?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מה ששמעת. סקס.‬
‫קומה 8, זו תחרות כישרונות.‬
‫זה המקום להפגין‬ ‫את הדברים שאנחנו טובים בהם, לא?‬
‫אני מהממת בזה.‬
‫אני מסרב.‬
‫למה?‬
‫כן… זה לא בסדר.‬
‫מה היא עושה?‬ ‫-קומה 1…‬
‫אני?‬
‫לא כדאי…‬
‫למה היא עושה את זה? כולם מסתכלים.‬
‫לא אני.‬
‫יש לנו זוכה!‬
‫מותר להם לעשות את זה?‬
‫תנו לה.‬
‫היא אמרה שזה הכישרון שלה.‬
‫- 69 שעות -‬
‫היא כנראה באמת טובה.‬
‫בחיי.‬
‫אבל למה דווקא 69?‬
‫אה?‬
‫קומה 3.‬
‫רוצה לשכב איתי?‬
‫לשכב איתי.‬
‫בוא, תשכב איתי.‬
‫קומה 3.‬
‫תשכב איתי.‬
‫״עד אשר הים המזרחי ייבש‬
‫״והר באקדו יישחק…״‬
‫רוצה לשכב איתי?‬
‫לא כולל הזמן שנצרך,‬
‫הרווחנו בערך 120 שעות.‬
‫כל הכבוד לכולם.‬
‫זה לא קצת לא הוגן?‬
‫פשוט חלקם היו מזעזעים.‬
‫- מקום אחרון -‬
‫אבל כולם השתתפו, אז זה הוגן.‬
‫סליחה.‬
‫עכשיו שאנחנו יודעים שאפשר לצבור זמן,‬
‫ושכבר לא צריך לרוץ,‬
‫לגבי שקיות הצרכים והזבל…‬
‫אוי, נכון!‬
‫אתה עדיין מקבל אותן.‬
‫כמובן, אין סיבה שתמשיך עם זה.‬
‫היי…‬ ‫-מה?‬
‫אתה צודק, קומה 1. שכחנו.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫התנדבתי לעשות את זה.‬
‫אבל‬
‫החדר שלי קטן מאוד,‬
‫וזה באמת מתחיל להיות בלתי נסבל.‬
‫כמובן. זה הוגן.‬
‫אז מה נעשה עכשיו?‬
‫זה ברור, לא?‬
‫נשמור את השקיות בחדרים שלנו כמו קודם.‬
‫לא בא לי.‬
‫אז מה?‬
‫אפשר לשים אותן בחדר שלך. הוא הכי גדול.‬
‫אי אפשר לשלוח אותן לחדר שלי.‬
‫המשלוחים בפיר עוברים מלמעלה למטה, לא?‬
‫נוכל להשתמש בשירותים שלך למעלה.‬
‫בואו לא נתווכח.‬
‫אולי פשוט נבחר שירותים חדשים?‬
‫זה יותר טוב מאשר‬ ‫להחזיק את הקקי בחדרים, לא?‬
‫קומה 1 התנדב לשמור את זה אצלו.‬
‫מי היה מסכים להתנדב במקומו?‬
‫אני לא מבקשת ממישהו להתנדב.‬ ‫חשבתי שזה יהיה כמו משחק.‬
‫נשחק משחק כדי לבחור את השירותים.‬ ‫משהו כזה.‬
‫זה יכול להיות סוג של תוכן.‬
‫אהבתי. אחד המשתתפים יאכל אותה!‬
‫אני אוהבת את הריגוש.‬
‫אז איך אפשר לבחור את החדר? ‬
‫בהגרלה?‬
‫בואו נצביע.‬
‫מה?‬ ‫-נצביע במקום לסמוך על המזל.‬
‫מה זה הקשקוש הזה?‬
‫מי שיקבל הכי הרבה קולות‬ ‫הוא כנראה זה שהפסולת צריכה להיות אצלו.‬
‫מספיק עם השטויות.‬
‫אתם קוראים לזה ״הצבעה״,‬
‫אבל אתם סתם רוצים להיטפל למישהו.‬
‫זאת לא היטפלות.‬
‫אנחנו רק בוחרים מי הכי מתאים לתפקיד.‬
‫זה דמוקרטי.‬
‫מי ״הכי מתאים״ לקבל קקי?‬
‫מי? אתה?‬
‫תיזהרי.‬ ‫-מה?‬
‫טוב…‬
‫מי רוצה להצביע?‬
‫אני.‬
‫זה שלושה. ארבעה, כולל אותי.‬
‫וארבעתכם מתנגדים?‬
‫אני לא בדיוק מתנגדת, אבל…‬
‫טוב, אני מניחה שאין לנו ברירה.‬
‫רגע. הם אומרים שזאת הצבעה,‬
‫אבל בעצם הם יצביעו למי שהיה‬ ‫הכי גרוע בתחרות הכישרונות, לא?‬
‫כן, את ואני.‬
‫אנחנו בבעיה.‬
‫את קיבלת שעה וחצי. אני קיבלתי 18 דקות.‬
‫- מקום לפני־אחרון בתחרות הכישרונות -‬
‫טוב, בסדר.‬
‫הרי הרעיון להשתמש באחד החדרים‬ ‫בתור שירותים היה שלי.‬
‫רגע…‬ ‫-אם כולם רוצים להצביע, אני בעד.‬
‫היא יצאה מדעתה?‬
‫קומה 3, אולי…‬
‫טוב…‬
‫אני מניח שאם כולם בעד, אני לא מתנגד.‬
‫טוב.‬ ‫-טוב.‬
‫מה קומה 4 חושבת לעצמה?‬
‫אז למי תצביעי?‬
‫אני?‬ ‫-כן.‬
‫בטח יבחרו בי או בקומה 3, נכון?‬
‫בטח לא יבחרו בך, אז אל תדאג.‬
‫מאיפה לך?‬
‫יש סבירות גבוהה שקומה 1 ייבחר.‬
‫מה לגבי קומה 1?‬
‫הוא שמר על הפסולת שלנו עד עכשיו.‬
‫כולם יירצו שהמצב הקיים יימשך, לא?‬
‫שמעת על ״תאוריית החלונות השבורים״?‬
‫כשיש מקום שהוא כבר מטונף,‬
‫אנשים מסוגלים להשליך שם פסולת‬ ‫בלי רגשות אשם.‬
‫לא נראה לי שהמצפון שלי‬ ‫ירשה לי להצביע לו.‬
‫לא?‬
‫כן… ברור.‬
‫אני חושב שההצבעה הזאת נועדה רק‬ ‫לגרום לקומה 1 להשלים עם המצב.‬
‫ההסכמה תעזור לו להתמיד.‬
‫ככל שאני חושבת על זה,‬
‫לא נראה בסדר להפיל את כל זה על אדם אחד.‬
‫כמו שאני רואה את זה כרגע,‬
‫אולי עדיף שזה יישאר אצלי וזהו.‬
‫באמת?‬
‫אני רק אומרת שזו הרגשתי.‬
‫סליחה?‬
‫קומה 4.‬
‫מה מביא אותך הנה?‬
‫גם אתה פה, קומה 7.‬
‫קומה 1 לא פה?‬
‫איפה הוא?‬
‫קומה 4.‬
‫הבהלת אותי!‬
‫תרשו לי לדבר גלויות.‬
‫לגבי ההצבעה,‬
‫אני רוצה לבחור בקומה 8.‬
‫מה?‬
‫למה אתה בחוץ?‬
‫פשוט… מסריח אצלי.‬
‫לכן אני בחוץ. אל תדאגי לי.‬
‫לגמרי. זה נורא, מה שעובר עליך.‬
‫ממש לא נעים לי.‬
‫איזה חדר ייפגע הכי פחות אם יהפוך לשירותים?‬
‫החדר של קומה 8.‬
‫החדר שלה הכי גדול,‬
‫והפיר לא ירעיש לה בלילות,‬ ‫כי היא בקומה העליונה.‬
‫חוץ מזה, היא מרוויחה הכי הרבה.‬
‫אבל זה לא באמת קשור לכסף, לא?‬
‫אבל כמו שאומרים… ״האצילות מחייבת״.‬
‫לא?‬
‫אתם יודעים כמה היא מרוויחה.‬
‫אז שתיקח על עצמה יותר אחריות.‬
‫זה לא יפה שנמשיך‬ ‫לשלוח את כל הפסולת לקומה 1.‬
‫קומה 1, עד מתי תמשיך לסבול ככה‬ ‫בחדר הקטן שלך?‬
‫אז מה?‬
‫את מי את מנסה לשכנע?‬
‫מה?‬
‫לא ניסיתי לשכנע אף אחד.‬
‫אנחנו סתם מדברים.‬
‫חשבת אולי…‬
‫למי תצביע?‬
‫אבל את מיודדת עם קומה 5, לא?‬
‫העניין הוא שהיא נחמדה מדי,‬ ‫אבל לא כל כך אמינה.‬
‫קומה 4 אומרת שהיא שכנעה‬ ‫את קומה 1 להצביע לקומה 8.‬
‫קומה 1 רך הלבב לא אמר את זה מפורשות,‬
‫אבל היא ראתה לו בעיניים שהוא בעדה.‬
‫ולבסוף, קומה 2.‬
‫קומה 2.‬
‫עופי מפה.‬ ‫-טוב.‬
‫אותה לא.‬
‫עדיין יש לנו ארבעה קולות.‬ ‫שלושתנו פלוס קומה 1.‬
‫זה אמור להספיק, לא?‬
‫קומה 7, אתה נמצא?‬
‫אסור שהוא ידע שאני פה!‬
‫אה, אתה פה.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫מעשנים.‬
‫בוא נדבר רגע.‬
‫טוב.‬
‫נדבר.‬
‫ביי.‬
‫זה היה קרוב!‬
‫אם הוא היה רואה אותך זה היה מוזר, לא?‬
‫ברור!‬
‫לא רק מוזר.‬
‫הוא בטח יתחרפן אם הוא ישמע‬ ‫שאנחנו רוצים להצביע לקומה 8.‬
‫טוב. למי את חושבת שקומה 6 יצביע?‬
‫זה די ברור, לא?‬
‫בטח לאחד מאיתנו, או לקומה 1.‬
‫כן, כנראה.‬
‫תצביע לקומה 3.‬
‫חשבתי לקומה 1,‬ ‫אבל קומה 3 היה נוראי בתחרות הכישרונות.‬
‫שאלתי את קומה 8, והיא אמרה‬ ‫שהיא תצביע למי שאני אצביע.‬
‫בוא נעשה את זה פשוט.‬
‫אני לא בטוחה שהיה כדאי לספר לקומה 7.‬
‫הייתי פה וזה נפלט לי.‬
‫הוא לא יחבור אליהם, נכון?‬
‫לא, הוא לא היה עושה דבר כזה.‬
‫הוא אפילו לא שלח‬ ‫את שקיות הפסולת שלו לקומה 1.‬
‫אין לדעת מה אנשים יעשו.‬
‫טוב?‬
‫כן, בסדר.‬
‫אתה ואני צריכים להיות מאוחדים בכל מצב.‬
‫בטח.‬
‫תבטיחי שלא תבגדי בי.‬
‫ברור שלא!‬
‫מילה שלי זאת מילה.‬
‫כל אחד קיבל יממה לחשוב‬ ‫לפני ההצבעה בעילום שם.‬
‫אבל משום מה אני בלחץ.‬
‫אני, קומה 7…‬
‫אחרי הטיפוס במדרגות ותחרות הכישרונות,‬
‫סוג התוכן השלישי שלנו כדי לצבור זמן‬
‫הוא ההצבעה על השירותים.‬
‫- ההצבעה על השירותים -‬
‫נתחיל בהצבעה.‬
‫קומה 1, אתה ראשון.‬
‫ועכשיו נספור את הקולות.‬
‫קומה 3.‬
‫טוב, קול אחד זה כלום.‬ ‫-כן.‬
‫קומה 3.‬
‫קומה 8.‬
‫טוב. קומה 8.‬
‫אני?‬
‫קומה 8.‬
‫קומה 3.‬
‫למה כולם מצביעים…?‬
‫טוב.‬
‫שלושה קולות לקומה 3 ולקומה 8,‬ ‫אז כרגע התוצאה היא תיקו.‬
‫פתק לבן.‬
‫מה? פתק לבן?‬
‫כן, זה הפתק האחרון.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫תצביעי לקומה 3.‬
‫נראה לי שלך יש הכי פחות מזל.‬
‫מספר הקומה שלך נמוך מדי ביחס ליכולות שלך.‬
‫חודשיים זה הרבה זמן.‬
‫בואי נבלה אותם בנעימים.‬
‫איך?‬
‫איך נעשה את זה?‬
‫אני רואה שלא דיברתי אל הקיר.‬
‫יש דרכים רבות.‬
‫אני יכול להצפין אוכל ולתת לך אותו.‬
‫או לקנות לך דברים שתצטרכי.‬
‫אבל למה‬
‫דווקא קומה 3?‬
‫יש גם את קומה 4.‬
‫קומה 3‬
‫פשוט כזה גרוע.‬
‫הריקוד הזה!‬
‫זה היה פשוט עלבון.‬
‫בזה אתה צודק.‬
‫טוב.‬
‫קומה 8.‬
‫יש!‬
‫אני?‬
‫תביא את זה.‬
‫באמת אני?‬
‫קומה 8,‬
‫החדר שלך נבחר להיות השירותים.‬
‫אף פעם לא נבחרתי לדבר כזה!‬
‫איזה מדהים!‬
‫בדרך כלל מוחאים כפיים‬ ‫למי שנבחרת, לא?‬
‫את צודקת.‬
‫מחיאות כפיים.‬
‫הרווחנו 24 שעות על ההצבעה.‬
‫וואו, לא ציפיתי לזה.‬
‫כן, הם כנראה ראו בזה סוג של תוכן.‬
‫איך אפשר שלא?‬
‫ביליתי 24 שעות בגיוס קולות,‬ ‫ממש כמו בחברה המודרנית.‬
‫הוקל לי שקומה 8 לא לקחה את זה קשה.‬
‫דרך אגב…‬
‫מעניין מי הצביע לי.‬
‫מה?‬
‫קיבלתי שלושה קולות, נכון?‬
‫אם אחד הוא מקומה 6 ואחד מקומה 8,‬
‫מעניין ממי היה הקול הנוסף.‬
‫במבט לאחור, לא נראה לי שזו הייתה קומה 2.‬
‫סימן שזו הייתה קומה 4.‬
‫תהיתי אם היא באמת בגדה בי,‬
‫אחרי כל הדיבורים האלה.‬
‫גם אני תוהה, אבל מה זה משנה?‬
‫אני יודע, אבל…‬
‫שכח מזה ודי.‬
‫בכל זאת, אנחנו…‬ ‫-זה כבר נגמר.‬
‫נעשה סיגריה?‬
‫כן, בטח.‬
‫טוב. זה בחדר שלי.‬ ‫-כן.‬
‫בוא נעלה.‬ ‫-כן.‬
‫זה יעזור לך נגד אור מסנוור.‬
‫תודה‬
‫שהקשבת לי.‬
‫איך תעשה את כל זה לבדך?‬
‫למי אתה רוצה לתת את זה?‬
‫סליחה?‬
‫כולם באים אליי ומנסים לשכנע אותי,‬
‫אבל אני לא מבינה על מה הם מדברים.‬
‫כל המצב הזה דפוק לגמרי, למען האמת.‬
‫אנחנו צריכים להקשיב לך,‬ ‫כי אתה סבלת הכי הרבה עד עכשיו.‬
‫הייתי מצביעה לה גם בלי העידוד שלך.‬
‫זה מגיע לה.‬
‫היא צריכה ללמוד להקריב למען אחרים.‬
‫מבחינתי,‬
‫זה היה רק בגלל‬
‫שהחדר שלא הוא הכי גדול.‬
‫יהיה לה קל יותר‬
‫להתמודד עם הפסולת.‬
‫גם זה נכון.‬
‫התשובה היא לא.‬
‫רגע, מה אמרת?‬
‫מה קורה?‬
‫ביקשתי את הכרטיס לחדר שלה‬ ‫כדי להשתמש בשירותים,‬
‫והיא אמרה ״לא״.‬
‫מה?‬ ‫-תני לי.‬
‫סליחה, קומה 8…‬
‫הצבענו קודם, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫והחדר שלך קיבל הכי הרבה קולות.‬ ‫-כן.‬
‫אז החלטנו שמשמונה בבוקר ועד חצות,‬
‫הוא ישמש כשירותים.‬
‫אני לא מנסה לנזוף בך או משהו,‬
‫אני רק מבהירה למקרה שלא הבנת.‬
‫אין פה שום אי־הבנה.‬
‫מה?‬
‫אני יודעת שזה מה שהוחלט.‬
‫אז תני לי את הכרטיס שלך.‬
‫קודם ביקשת מחיאות כפיים על זה שנבחרת.‬
‫זה מגוחך.‬
‫תודה על מחיאות הכפיים!‬
‫״תודה״?‬
‫קומה 8!‬
‫אני מבינה איך את מרגישה,‬
‫אבל כולנו פה באותה סירה,‬ ‫אז בואי נהיה מתחשבים.‬
‫רגע…‬
‫אמרת ״באותה סירה״?‬
‫סליחה?‬
‫לכן אני לא צריכה להיות נחמדה לאנשים.‬
‫ביי!‬ ‫-היא השתגעה?! מה זה?‬
‫אבל כבר הסכמנו על הכללים!‬
‫היא לא יכולה לעשות את זה.‬
‫טוב, כנראה קשה לה להשלים עם זה בהתחלה.‬
‫ניתן לה קצת זמן.‬
‫הלוואי שזה היה המצב.‬
‫מה?‬
‫לא חשוב.‬
‫לא יתואר, איזו חבורה של טמבלים.‬
‫״טמבלים״?‬
‫רגע, את פשוט הולכת?‬
‫אבל איך נעשה צרכים היום?‬
‫היא צריכה קצת זמן לעכל את זה.‬
‫רק היום, תעשי צרכים בחדר שלך.‬
‫ברצינות, זה לא ייאמן!‬
‫איך היא יכולה פשוט ללכת?‬
‫אני יודעת.‬ ‫-מה היא תעשה?‬
‫כולנו הסכמנו!‬
‫כן, מה היא תעשה?‬
‫לפחות זה מה שחשבתי אז.‬
‫אבל קומה 8 שלחה את התגובה שלה דרך הפיר.‬
‫ברצינות?‬
‫״אני…״‬
‫מה זה צריך להיות?‬
‫״…שונה.״‬
‫בת זונה.‬
‫כולנו חשבנו ״מה היא תעשה״, אבל אז הבנו…‬
‫כולנו אכלנו אותה.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬