Din oceanul Pacific A ieșit un pește mic
Și pe coada lui scria
Poți să ieși dumneata!
Măiculiță!
Am ajuns!
Poate că ar fi trebuit să aleg primul etaj.
Ce se întâmplă?
Doamne!
O să fie distractiv!
Nu e distractiv.
Vreau o oglindă în care să mă văd toată.
Un slip. Să fie din mătase!
O saltea.
Și o pătură!
Din microfibră.
Și toaletă portabilă.
Gata banii!
Deci, primim mâncare și băutură.
Dar masă?
Proteine.
Fier.
Perfect!
Ce drăguț!
Ce fețe amuzante ați făcut!
„Amuzante”?
Tocmai am aflat că fiecare cameră primește alt premiu.
Spuneți toți ce cameră aveți!
Cât primiți voi?
Eu primesc
suma de 80.000 de woni pe minut.
Primești 80.000?
Eu primesc 30.000.
- Eu, 20.000. - 130.000.
Stați așa! Ce e asta?
Toți primiți diferit?
Dar tu, Etajul 7?
Tu cât câștigi pe minut?
Primesc 210.000 de woni.
Etajul 8 ar primi fix 340.000 de woni.
De unde știi?
Ai făcut toate calculele în minte?
Nu. Dacă ne gândim la premiul în bani de la primul până la al optulea etaj,
există un tipar general.
Adunând două numere anterioare, îl obținem pe următorul.
Etajul 1 a zis că primește 10.000.
Etajul 2, 20.000.
Da.
Ai dreptate.
Adunăm cele două numere și obținem trei.
De asta, Etajul 3 primește 30.000 de woni.
Da, primesc 30.000.
Sunt deasupra etajului al treilea, la etajul patru.
Adunând 20.000 ale Etajului 2 și 30.000 ale Etajului 3, primesc 50.000.
Stați! Eu primesc 80.000 de woni, deci…
E suma premiilor Etajului 3 și Etajului 4.
Etajul următor… Etajul 6 ia cinci plus opt, 130.000.
E valabil și pentru mine. Primesc 210.000 de woni.
Reiese că Etajul 8 ia…
340.000 de woni.
Da, așa e.
E șirul lui Fibonacci.
ȘIRUL LUI FIBONACCI
Am mai auzit de calculul ăsta!
Dar ce legătură are cu premiul nostru?
De ce se aplică aici?
Nu cunosc intențiile gazdelor,
dar par foarte interesante.
Șirul lui Fibonacci
creează o proporție de aur.
- O proporție de aur? - Da.
Într-un șir Fibonacci,
dacă împărțim un număr la numărul anterior,
raportul converge la aproximativ 1,6 pe măsură ce numerele cresc.
Proporția de aur e de la 1 la 1,6
deoarece, pentru oameni, oferă un sentiment de siguranță
și e percepută frumoasă.
De exemplu, proporția unui card de credit e aproape de cea de aur.
Întâmplător, cărțile pe care le-am ales la intrare…
Sunt cât un card de credit.
Dar nu e prea nedrept?
Totul a fost întâmplător.
E o nebunie!
Nu le-ați ales singuri?
Nu vă mai plângeți și haideți să vedem camerele tuturor!
Etajul 8 primește 340.000 pe minut, 489,6 milioane de woni pe zi.
Etajul 7 primește 210.000 pe minut, 302,4 milioane de woni pe zi.
Etajul 6 primește 130.000 pe minut, 187,2 milioane de woni pe zi.
Etajul 5 ia 80.000 pe minut, 115,2 milioane de woni pe zi.
Etajul 4 ia 50.000 pe minut, 72 de milioane pe zi.
Etajul 3 ia 30.000 pe minut, 43,2 milioane pe zi.
Etajul 2 primește 20.000 pe minut, 28,8 milioane de woni pe zi.
Ce mică e asta!
Atenție la cap!
Etajul 1 primește 10.000 pe minut, 14,4 milioane pe zi.
Ce enervant!
Aș fi putut alege etajul al optulea.
Nu mai au niciun rost regretele.
Am ales cărțile la întâmplare.
Eu n-am prea avut de ales. Mai rămăseseră doar două cărți.
Ai putut alege mai bine decât mine!
Și știți ce?
La ce fel de show nu ne-ar oferi informații așa de importante? Nu?
Cred că e ilegal. Să facem reclamație!
Totuși, sunteți foarte norocoși.
Eu mă gândeam că 10.000 de woni pe minut înseamnă mult.
Fir-ar! Etajul 1!
Îmi pare rău.
Trebuia să fim mai atenți.
Poftim?
Nu e cazul!
Nu voiam să vă stânjenesc. Am avut ghinion și atât.
Puteam alege alte cărți.
În plus, am picioarele așa,
așa că mi-ar fi fost greu la un etaj superior.
Ador fețele voastre!
Ți se pare amuzant?
Pramatia…
Ce e?
N-a greșit nimeni.
Nu mai tot dați vina pe altul!
N-am ales intenționat etajele de sus.
Gata cu sportul azi!
Fie că primești 10.000 sau 340.000 de woni pe minut,
n-avem toți același scop?
Ca show-ul să dureze cât mai mult
și să ne maximizăm profitul.
Nu asta vrem?
E o nebunie, dar are dreptate.
Dacă ați terminat cu văicăreala,
mergem să mâncăm?
Da. Să mergem acum, ca să mâncăm cu toții!
Haideți! Să mergem!
Mâncarea și apa.
Cât veți trimite jos?
Și-așa e nasol că primim mai puțin bani aici, jos.
Vreți și să mâncăm mai puțin?
Nu.
M-am gândit la un mod de a împărți mâncarea în mod egal.
Pot să explic?
Fiecare persoană primește o porție.
La fiecare etaj, o porție de persoană. Așa e corect.
Ce bine arată!
Aici suntem într-o situație extremă.
Munca în comunitate e cea mai importantă acum.
Trebuie să ne unim și să avem încredere în noi.
Înseamnă că vor mai rămâne patru porții după ce Etajul 1 o ia pe a lui.
Poftim?
De ce îi dăm lui încă patru?
Nu. Nu asta facem.
Nimeni nu va muri de foame, dacă luăm toți o porție.
Dacă cineva vrea mai mult,
poate veni la Etajul 1 și împărți ce a mai rămas.
Nimeni nu pierde așa. Toți trebuie să renunțe la puțin,
însă toți pot împărți resturile, ca să nu piardă nimeni.
Așa, firește, vom căpăta încredere în noi.
Ia-le pe cele condimentate!
- Pe astea? - Da.
De ce?
Sunt fierbinți.
- Ai terminat? - Mănâncă!
Delicios! E bun.
Știi cumva ce ne așteaptă?
Poftim?
Nu știm la ce să ne așteptăm. E și mai înfricoșător.
Mai devreme, ai zis că nu știi ce ne așteaptă,
deci, erai speriat.
Da. Cred că mi-am cam făcut o idee despre ce vor.
- Ce vor? - Hei!
Ce faceți?
Am întrebat ce dracu' faceți!
Mai avem doar 15 minute!
Care arată mai bine?
Nu le-a cumpărat cu timp, nu?
Auzi? Dacă vrei să cumperi haine, cumpără în camera ta!
De ce le cumperi aici?
Fiindcă, altfel, nu le pot purta aici.
Vreau să le port aici.
Ai luat costum de baie? Nu e apă.
- Pentru bronzat. - Târfă nebună!
Vrei să mori?
Discutați! N-o intimida!
De la asta vă certați?
Se poate extinde mereu chestia asta. Timpul.
Cum putem face asta?
Nu știți niciunul? Serios?
Cum se extinde?
Scările sunt soluția!
- Scările? - Da.
Sunt o grămadă de scări aici.
Primim timp când le călcăm.
- Ai vreo dovadă? - Vreo dovadă?
O clipă! Cum se numea?
Nu te mai prosti și spune!
Îți spun, dacă îți ceri scuze.
Ce?
Îți spun dacă îți ceri scuze, fiindcă m-ai înjurat înainte.
Îmi pare rău! Îmi cer scuze eu.
Nu mai e timp. Spune odată!
Deci, n-ai de gând.
Nemernico!
Discutați!
- Ce ai? - Cere-ți scuze odată!
Nu-i vezi pe toți?
- Nu! - Nu putem termina așa!
Asta e o ocazie unică în viață!
Ce dovezi? Nu mai sunt nici zece minute!
- Bine. - Să încercăm!
Fir-ar să fie! Chiar primim timp?
Încă descrește!
Mai puțin de 30 de secunde!
S-a terminat? Așa?
Sunt iar 24 de ore!
V-am zis eu, nu?
V-am zis despre scări!
Asta am făcut, nu?
Ca să verific camera mea și a celorlalți și ca să iau mâncarea?
Atunci am văzut cum s-a extins timpul!
Sunt foarte deșteaptă, nu?
Așa am descoperit o regulă ascunsă.
Urcatul scărilor prelungește timpul.
CUMPĂRAȚI TIMP
NU E PERICULOS URCATUL SCĂRILOR ADAUGĂ TIMP
Credeam că se terminase.
A fost cât pe ce!
Da. Cred că mi-am cam făcut o idee despre ce vor.
Conflict. Vor să ne încăierăm.
Crizele din exterior
ne unesc și ne întăresc,
dar conflictele interne…
Rupturile interne
nu se pot repara.
Da, trebuie să rămânem uniți prin cooperare și voință.
Etajul 7 e un tip foarte deștept.
O să folosesc cât pot, ca să nu mai cumpăr.
Trei…
Ar trebui să-mi ajungă două bucăți.
N-au fost de ajuns.
Chestia asta chiar mă enervează!
Câștig 40 de milioane pe zi. N-ar trebui să mă zgârcesc așa.
Nu te mai supăra! Cumpără! Da, hai!
Alo? O să fac o cheltuială mare. Vreau o toaletă portabilă.
Una simplă.
Da.
O vreau.
Se poate returna, nu?
Nenorocita naibii!
Nu pot să cred că a cumpărat haine! Ce mă enervează!
Fir-ar să fie! Ce enervantă e!
Ne-am descurcat grozav.
Asta e pentru noi toți, mai târziu.
Uite câți bani am făcut!
Bine. Începem?
URCATUL SCĂRILOR
+ 210,000 WONI + 20,000
+ 30,000 + 50,000
+340,000 +80,000
+ 130,000 + 10,000
Am aflat că urcatul scărilor extinde timpul și am făcut asta
până am simțit că nu mai avem suflare și ne tremurau genunchii.
În timpul ăsta, ne era tot mai foame.
Ne adunam la Etajul 1.
Eram extenuați în fiecare seară,
dar nu ne puteam plânge.
Nici nu simt că am mâncat.
Mâncatul o dată-n zi
și ciuguleala resturilor nu-mi țin deloc de foame.
Urcăm și coborâm scările alea în fiecare zi.
E prea greu.
Și de-ar fi de 1.000 de ori mai scump,
tot aș cumpăra mâncare.
- Ca hotdogii de jos. - Vreau burgeri.
Eu vreau pui prăjit.
Să împărțim!
Ar trebui să ne împărțim munca.
Ne împărțim în două echipe și urcăm scările o dată la două zile?
Da. Lucrăm într-o zi. Apoi, ne odihnim.
Și vom da resturile de mâncare celor care au lucrat.
Lucrătorii iau două mese pe zi.
Ne ajunge o masă când nu lucrăm.
Da. Sunt de acord.
O masă ajunge când nu lucrăm. E mai bine să ne odihnim, nu?
Și eu accept.
Și eu.
Atunci, să încercăm!
Vedem cât timp câștigăm.
Ne despărțim așa?
Eu schimb echipa.
Nu ne înțelegem.
Noi două?
Vrea cineva să schimbe echipa cu Etajul 2?
Plângăcioasa. Golanul.
Nebuna.
Cine i-ar vrea? Se citește pe fața lor cum sunt.
Mă scuzați. Mie nu-mi pasă în ce echipă sunt.
Ce drăguț!
Doi bărbați în fiecare echipă. E perfect, nu?
Da. E grozav.
A fost grozavă ideea celor două echipe.
Gândul că te odihnești a doua zi, după muncă,
e suficient ca motivație.
Și cea mai bună parte
e că poți mânca după pofta inimii în zilele de muncă.
„Cei care nu muncesc nu vor mânca.”
- Ești bine? - Era să-mi rup spatele!
Îmi pare rău, Etajul 4.
- În fine. - Iartă-mă!
Îmi pare rău. Serios.
Ești bine?
Da. Sunt bine.
Nu mai rânji și treci la treabă!
Nu câștigăm timp din cauza ta.
Ce faci?
Îl înlocuiesc eu.
Poftim?
Odihnește-te! Îți țin eu locul.
Se poate, nu?
- Nu. Pot… - Las-o baltă!
Eu înțepenesc fără mișcare.
Pot…
Admirabil!
A DOUA ZI
Ai obosit după două zile de muncă.
E-n regulă.
ZIUA URMĂTOARE
Să ajut
sau nu?
Să ajut sau nu?
Ajut? Sau nu? Să ajut sau nu?
Să ajut sau nu? Ajut sau nu? Stai…
Scuză-mă! Etajul 1!
Odihnește-te, te rog, Etajul 1! Continui eu.
Poftim?
Nici vorbă!
- Continui eu! - Azi muncesc.
Serios. Am mâncat prea mult ieri.
Am probleme cu digestia.
Da. Mergi să te odihnești!
Doamne!
Îmi pare rău.
Nu-i cazul!
Pardon! Trebuie să trec.
Atenție! Faceți loc!
Doamne! Și noi suntem toți obosiți.
Fugim de parcă ne-ar urmări cineva.
- Stai jos! - Stai aici!
Am muncit în plus pentru un coleg.
Sunt grozav, nu?
Mă descurc!
Etajul 3! Nu poți sta aici așa.
- Hai să urcăm! - Încă cinci secunde!
Haide! Să ne ridicăm!
Nu e…
Ajută-mă!
Ușurel, te rog! Da.
Mănâncă ceva, te rog!
Poftă bună!
Mulțumesc!
Pe aici!
O să mănânci?
Poftim?
Chiar o să mănânci?
Zău așa, Etajul 4!
Dacă e să fim sinceri,
n-ar trebui să mănânce Etajul 3 acum?
Chiar ai nevoie de ambele mese când nici n-ai lucrat?
Faci pe deșteapta, nu?
E o porție în plus. Etajul 8 nu mănâncă.
Ce faci atâta caz?
Nu spun că n-ar trebui să mănânci.
Da? Spuneam că nu e corect.
Mănâncă…
Etajul 3, intră, te rog!
Ai lucrat în locul meu azi.
- Sigur. - Nu fi caraghios!
Crezi că te-am înlocuit pentru mâncare?
Crezi că va mânca având conștiința curată?
Mă înșel?
Nu, ai dreptate.
Nu-i băga în seamă! Mănâncă!
Ăștia se văicăresc fiindcă sunt sătui și obosiți.
Da, are dreptate.
Ar trebui să mănânci, Etajul 1. Asta e situația.
Nu mă băga în seamă! Da.
Nu! Te rog!
Haide! Ar trebui să…
Hai! Intră și mănâncă!
- Mersi, Etajul 3! - Da.
- Totuși, el… - Haide!
Mergi și mănâncă! A zis că e de acord.
Ești bine, da?
Sigur.
Din cauza ticălosului ăsta,
am ajuns în locul ăsta uitat de Dumnezeu,
unde urc scări cât pentru o viață. Ticălosule!
VULPOI
E numai vina ta!
Picioarele mele!
Mâncarea!
Ce sunt astea?
Pe bune? Ce naiba?
- Etajul 3! - Da?
A căzut ceva, nu?
Credeam că e mâncare, dar au trimis sacii cu rahat!
- Doamne! - Etajul 1 a zis să-i aruncăm.
M-am mai gândit.
Fiindcă urcatul scărilor mi-e greu,
iar lumea îmi ține locul,
m-am gândit cu ce pot ajuta.
Și…
Etajul 1 e foarte deranjat
că ne face greutăți din cauza stării sale.
M-am gândit că am fi chit, dacă mi-ați trimite mie…
sacii de gunoi.
Serios?
Cât se gândea la cum ar putea ajuta echipa exceptând muncă fizică,
a zis că i-a atras atenția toboganul.
S-a gândit că am putea trimite și altceva în afara porțiilor de mâncare.
Sugestia Etajului 1, acceptarea noastră, au înființat un lucrător la salubritate.
Când fiecare își îndeplinește rolul,
societatea e echilibrată și funcțională.
Etajul 1 își găsise rolul.
Își găsise o calitate pe care o oferea.
MULȚUMESC
Cei mai puțin înfometați împart mâncarea.
Odihnește-te!
Continui eu.
Cei mai în formă își folosesc forța.
Cei care nu au nimic de oferit își cedează spațiul.
Una peste alta, e corect așa.
Pe curând!
Bună, Etajul 1!
Așa o să stați mai confortabil.
Nu e nevoie. Ne e bine. Fă asta mai târziu!
Ai terminat de mâncat, Etajul 3?
Nu încă. Am mâncat prea repede. Nu mi-e bine.
Înțeleg.
La ce te uiți?
La timp…
S-a extins neregulat în ultima vreme.
S-a extins o dată înainte de miezul nopții, dar a încetat acum.
Crezi că e din cauză că nu urcăm destul?
Nu știu. Toată lumea își face treaba.
Ai văzut asta acum? Am mai primit zece minute.
Dar toată lumea ia o pauză după masă!
A urcat cineva?
Futu-i! Ce are chestia asta?
V-am zis eu! Devin mai zgârciți cu timpul!
Abia se mai extinde.
Vor să ne mărim volumul de muncă sau ce?
Nu suntem sportivi olimpici.
M-am săturat.
- Poftim? - Ce?
Nu mai fac asta.
Dar nu ne putem opri din muncă!
Ce crezi că faci?
Nu mai e distractiv.
Succes!
Taci și muncește!
De ce?
Știi ce? N-ar trebui să muncești mai mult decât noi toți?
Tu câștigi mai mult decât noi.
N-ar trebui să te străduiești cel mai mult?
Tu și cei de la etajele de jos n-ar trebui
să munciți mai mult?
Poftim?
Gândește-te!
Nu vreți să vă cheltuiți banii,
așa că ați folosit timpul comun pentru hârtie igienică
și alte necesități.
Dacă folosim timpul ca să cumpărăm lucruri,
cei de la etajele superioare nu plătim mult mai mult decât voi?
Nebuna aia…
Totuși, timpul înseamnă bani aici.
…are dreptate.
O oră înseamnă 1,2 milioane pentru Etajul 2,
dar valorează 20,4 milioane pentru Etajul 8.
„Pa!”
Dacă folosim timpul comun,
practic, etajele superioare cheltuiesc mai mult.
Nu credeam că o duce capul. Mă miră agerimea ei.
Să continuăm să urcăm scările în loc să ne certăm pentru asta!
În ritmul ăsta, show-ul se va termina!
Să urcăm cu ei!
Ar trebui să ajutăm!
Ești sigură că urcatul scărilor extinde timpul?
Poftim?
E ciudat.
Am urcat scările în același ritm, nu?
Nenorocita naibii!
De fapt, am pierdut timp în loc să-l câștigăm.
Dacă nu ni se mai extinde timpul?
Ai dreptate.
Facem asta de peste șase ore.
- N-a mai urcat deloc! - Vine miezul nopții. Să mergem în camere!
Nu putem face mai mult azi.
Poftim? Tocmai s-a extins.
Hei! Avem mai mult timp!
- Douăzeci? - Da!
Au fost 20 de minute, nu?
Cred că e în urmă.
A început să urce iar.
Știam eu!
Ne-am speriat degeaba. Știam eu!
- Ce ușurare! - Da.
Cât mă bucur!
Cred că se va extinde, chiar dacă durează.
E miezul nopții.
Ne retragem.
Bravo pentru azi!
Haideți în camere! Bravo!
Veniți afară cu toții! Ieșiți!
Nu cred că ne-au acordat timpul. Ieșiți repede!
Fugiți cu toții!
Toată lumea!
Să fugim cu toții!
N-am primit timp nici pentru munca de ieri!
Dacă alergăm degeaba iar?
E singura opțiune pe care o avem!
Folosiți scările cu toții!
E o porcărie cât casa!
- S-a prăbușit! - Etajul 4!
- Ce? - Tocmai a…
Stai așa!
- E o criză epileptică. - Ce?
E epilepsie! N-o atinge!
- Epilepsie! - Stați! Trebuie să…
Ai pregătire medicală?
- Am fost asistentă. - Există vreun medicament?
Are nevoie de fenitoină.
Stai pe loc!
Ce vrei să spui?
Nu faceți nimic! Nu va muri.
Poftim?
Epilepsia nu ucide.
Dacă stă mult, creierul nu va rezista.
Pastilele costă mult.
Dacă mai folosim și puținul timp, jocul se termină!
N-ai pic de umanitate!
Nu-mi sta în cale!
Vrem medicamente pentru epilepsie! Fenitoină!
Ce distractiv e!
Nu vedeți și voi ce văd eu?
Nu vedeți asta?
Patruzeci de ore?
Cât de distractiv e!
Nu scările
ne extindeau timpul.
Atunci, ce?
Ce extinde timpul?
Trebuie să fie…
distractiv de urmărit.
FENITOINĂ
Subtitrarea: Daniel Onea