Jag trodde att jag var annorlunda.
Jag blev aldrig president, författare, popidol eller fastighetsägare,
men det fanns många saker jag ville göra,
så jag trodde aldrig att jag skulle hoppa från Yanghwabron i 30-årsåldern.
Bae Jin-soo!
"BAE JIN-SOO!"
"DU MÅSTE BETALA DIN SKULD!"
Ursäkta, ni väcker bebisen.
Oj, förlåt.
En tjuv som vägrar betala tillbaka 900 miljoner won bor här.
Hallå! Du skulle ju betala tillbaka så fort du tjänat storkovan!
Va?
Bae Jin-soo! Stanna, din jävel!
Jävla as!
Ursäkta, men vi filmar här. Det finns en annan väg där borta.
Ditåt.
-Tack. -Vart tog jäveln vägen?
Jag är så less på lånehajar. Jag ville inte ens ta nåt ockerlån.
Hallå, vem är du?
Ursäkta?
Bara en förbipasserande.
Ursäkta.
Åh, kändisar.
Men varför filmar man så ofta i det här kvarteret?
-Ursäkta? -Det var inget.
Mitt kvarter har blivit en symbol för fattigdom. Jag ville bara härifrån.
Hur länge tänker du bo här?
Vet du hur mycket summan som jag förvaltar åt Won-seok har växt? Med 600 procent.
Han tog ett lån på en halv miljard och har tjänat tre miljarder.
Så nu har han sagt upp sig.
Varför ens spara pengar när du tjänar en struntlön?
Kan du köpa lägenhet i Seoul?
Det är ingen idé med det för vår generation.
Rejäla pengar tjänas genom investeringar.
Skrapa ihop allt du kan, så tjänar jag fem miljarder åt dig.
Man lever bara en gång. Kom.
Du har fortfarande chansen.
Jag lydde den hala ormjäveln och lånade från både bank och lånehajar.
LITAR PÅ DIG
Svara.
Numret kan inte nås.
Trots alla småföretagare som går i konkurs startas hundratals företag varje dag.
Oddsen att vinna jackpotten på lotto är 1 på 8 145 060,
men tusentals lotter säljs varje dag.
Enligt statistiken tjänar ytterst få på aktiehandel,
men tusentals nya konton registreras varje dag. Varför då?
För att vi lurar oss själva.
"Du förlorar, men jag tjänar."
"Du torskar, men jag vinner."
"Du floppar, men jag lyckas."
Oflyt börjar alltid med villfarelsen att just jag är annorlunda.
"Vad är synonymt med 'pank'?"
Menar han mig?
"Ja, det är du."
Han fick avgångsvederlaget från mitt förlagsjobb.
Din jävel!
Och aset har gömt sig i ett halvår nu.
Extrajobb på snabbköp: 9 860 won i timmen.
LÖN 29 580 WON
LÖN 39 440 WON
Jag får äta gratis gimbap med passerat bäst före-datum,
men dagslönen är bara 78 000 won.
Det räcker inte ens till räntan för mitt lån på 900 miljoner won.
"JAG MÅSTE HITTA ETT JOBB MED HÖGRE LÖN"
Armeringsarbetare? Den här vägen.
Svetsare?
När jag var liten brukade min farmor säga
att man behöver yrkesfärdigheter för att försörja sig.
Nu inser jag att hon hade rätt.
Träarbetare, hitåt.
Varför sa hon det bara i förbigående? Hon borde ha bankat i mig det.
Trots en högskoleutbildning på fyra år kan jag inget användbart.
Det bäst betalda jobbet utan förkunskaper?
Valuta- och aktiemäklare tjänar miljontals, nej, miljarder won i timmen
och jobbar för fullt i skyskrapor där fönstren måste putsas.
Fönsterputsning: 80 000 won i timmen.
Det är lönsamt men farligt, så man får bara jobba fyra timmar per dag.
Fan också!
8 gånger 4 är 32. En dagslön är 320 000 won.
Men jag blir så rädd att jag knappt klarar fyra timmar.
Förlåt.
Även om jag putsar alla fönster i Seoul hela livet lär jag inte bli skuldfri.
Det är redan för sent.
För att betala låneräntan blir jag tvungen att slava hela livet.
Därför valde jag det mest rationella alternativet.
Kom igen nu!
INSÄTTNING: 1 MILJON WON GODDAG
OM DU OFFRAR DIN TID
SÅ KÖPER VI DEN
Tio, hundra…
Jag får en miljon won med varje meddelande.
Köpa tiden som jag offrar?
4 003 000 won?
OM DU ÄR INTRESSERAD
VAR GOD OCH SÄTT DIG I BILEN
Ska jag hoppa in i bilen?
Är det här möjligen…
…nåt projekt för självmordsprevention?
Visst jobbar du för staden?
Vilken fin bil.
Jag har sett dem från utsidan, men insidan är helt wow…
Vad är det här?
"Välkommen till 8 Show."
"Det krävs varken färdigheter eller kunskaper."
"Det enda som behövs är tiden som du hade tänkt kasta bort."
"Om du deltar tillhandahålls kost och logi."
"Prispengar ackumuleras i takt med tiden."
"När tiden rinner ut upphör showen automatiskt."
"Om en deltagare dör upphör showen genast, oavsett hur mycket tid som återstår."
Dör?
"Var mån om din säkerhet."
"Den som inte önskar delta kan gå härifrån med en liten ersättning."
Hundra 50 000 won-sedlar på totalt 20 miljoner.
"Den som önskar delta ska välja ett sifferkort
och stiga bakom ridån."
Vad i hela världen?
Kost och logi tillhandahålls. Betalning för tiden man är tillbringar.
Ingen får dö?
Då är det inte farligt.
Då är det ju en barnlek.
Är det här nåt dolda kameran-program?
Men då har jag ju bildrättigheter…
Jag har redan fått 6 miljoner med meddelandena.
Och man får 20 miljoner om man väljer att gå.
Dessutom har de förberett limousine och en teater.
Vad är det för folk?
Men varför saknas några siffror?
Vad fan, de är väl inga organtjuvar?
Okej, jag drar. Tjugo miljoner är inte så illa.
Just det! Förlåt, men jag har ett brådskande ärende…
Jag kom på det nyss. Hoppas att allt går bra. Lycka till.
Allt gott.
Om ni fortsätter så här får jag dåligt samvete.
INSÄTTNING SNABBKÖPET 3FLOOR
BUTIKSCHEFEN: FÖRLÅT, JAG KAN BARA BETALA 220 000 WON…
DU KAN RAPPORTERA MIG, MEN VI ÄR JU VÄNNER?
Fan…
Bara 220 000 won för en veckas arbete. Det här är min verklighet.
Jag måste hitta nytt jobb och betala tillbaka hela livet.
BETALA SKULDEN
Varför är jag skraj när jag ändå hade tänkt hoppa i floden?
Okej, ta mina organ. Jag vägrar jobba för minimilön igen.
Vad fan, jag har ju till och med hängt i rep från ett 40-våningshus.
Sikta mot mitten.
Jag var nyfiken.
Om de har råd med en miljon per meddelande och 20 miljoner i ersättning,
hur mycket får man i showen?
Fan, vad stort.
Tjugofyra timmar?
Är det över på 24 timmar?
Hallå?
Hallå!
Låst.
Trappor?
Ska jag till tredje våningen?
Finns det ingen hiss?
Så siffran är våningsplanet.
Va?
Jag förväntade mig nåt bättre.
Är det fejk?
Jaha, en bildskärm.
En massa kameror.
Varför är det så många?
Fan, vad de skräms.
REGEL
"Lämna in alla kläder samt personliga tillhörigheter
och byt om till den tillhandahållna uniformen."
Byta om här?
Vilket slöseri.
"Prissumman syns på displaypanelen."
Displaypanelen?
DISPLAYPANEL
"Gratis mat och dryck."
"Allt kan köpas med interntelefonen."
INTERNTELEFON
"Men inköpet dras från deltagarens prissumma till ett särskilt pris."
Ett särskilt pris?
"Saker som ska användas utanför rummet köps på torget."
Torget?
TORGET
Jaha, torget.
"Från midnatt till åtta på morgonen måste man vistas på rummet."
"Kameror får inte täckas för."
"Vid regelbrott försvinner halva prissumman."
Halva?
Shit!
SHOWEN BÖRJAR VID MIDNATT
Va, en minut kvar?
Vänta, en minut…
Va?
SHOWEN BÖRJAR NU
Vänta lite.
Fan…
Vad är det här?
Vad många överraskningar.
Va?
Det är påritat. Är de knäppa?
Va?
30 000 won.
90 000 won?
90 000 won! 90 000 won på tre minuter! Jag tjänar 30 000 won per minut, för fan!
Ja!
EN TIMME SENARE (56 MINUTER EXAKT)
Jag får 30 000 won per minut och har varit här i mindre än en timme.
I så fall är min timlön 1,8 miljoner won.
Okej, lugna dig. När jag kom visade skärmen på torget 24 timmar.
Så hur mycket blir 1,8 gånger 24?
Hur mycket… 4 gånger 3 är 12.
Vänta, det blir över 40 miljoner.
Fan, jag tjänar mina polares årslön på en dag!
Bravo, Bae Jin-soo. Det här var ditt livs bästa beslut.
Men stannar man bara i en dag?
Det står inget om tidslängden.
Om jag är här i två veckor kan jag betala hela skulden…
Man blir kissnödig av kylan.
Är toan utanför?
NI MÅSTE VISTAS PÅ RUMMET FRÅN MIDNATT TILL ÅTTA
VID REGELBROTT DRAS HALVA PRISSUMMAN
Halva?
Hallå?
Jag är lite nödig, så kan jag få gå på toa?
Hallå?
Hallå…
Får man inte ens gå på toa?
Kan ni sätta på värmen i rummet? Jag är…
Det är rätt kallt.
Hallå? Hör du mig inte?
"Allt kan köpas."
Ja, jag visste det. Normala människor ger inte bort 30 000 won per minut gratis.
Så de vill att man använder prispengarna.
Alltså…
Jag vill köpa filt och handvärmare.
Vänta lite, 1,1 miljon…
Vänta, avbeställ.
Jag väljer "N", nej.
Alltså…
Det har skett ett missförstånd.
Jag vill ha en enda handvärmare, inte en hel låda.
Så jag vill köpa en filt och en enda handvärmare.
Elva… Vänta.
1,1 miljon? Vänta nu. Ett ögonblick.
INKÖPET DRAS FRÅN PRISSUMMAN TILL ETT SÄRSKILT PRIS
Ett särskilt pris?
Jag avbeställer. Avbeställ.
Nu förstår jag de riktiga reglerna.
1,8 miljoner per timme blir 43 miljoner won på en dag.
Det betyder att prisnivån är…
Vad kostar en vanlig dagstidning?
En tidning för 1 000 won där ute kostar 100 000 won här.
Exakt hundra gånger mer.
Man får 30 000 won per minut, men prisnivån är hundra gånger högre.
Nu förstår jag vad showen handlar om.
Jaså! De vill se hur sparsam man kan vara på det här hemska stället.
Jag vet inte vilka de är, men fan vad de ser ner på folk.
Trodde de att jag skulle säga: "Vad kallt! Ge mig en filt."
Jag är proffs på att vara pank.
Kan jag få ett kilo gamla tidningar och ett par använda kartonger?
Okej, tack.
Ja.
Det är 120 000 won, 4 gånger 3 är 12.
Det motsvarar bara fyra minuter.
Okej.
Toppen.
Perfekt.
Det var en nödvändig utgift.
Okej, om jag bara spenderar 200 000 won tills imorgon går jag hem med 43 miljoner.
Fyrtiotre…
Hallå!
En petflaska. Kan jag få en tom petflaska, tack?
Ja! Fort!
Ja!
Varför är det solljus?
"Värdesätt tiden."
"Tid är pengar."
Boomers älskar att tjata om sånt, men har de nånsin upplevt det här?
En upplevelse där tiden verkligen, faktiskt, på riktigt är lika med pengar.
Hallå!
Är alla här?
Vi kan väl komma ut och hälsa på varandra?
En människa.
Är det nån här?
Kom ut, är ni snälla.
Här!
Jaha, tre personer.
Visst.
Men hur lyckas du stå på vattnet?
Det här är fejk.
Det kommer ljus där uppifrån.
Har du sett det här? Kom hit.
Tidslängden…
Den har förlängts. Det var definitivt 24 timmar i går.
Hej…
Trevligt att träffas.
Hej.
Men tror ni att tiden kommer att förlängas varje dag?
Ja du…
Åh!
Om den fortsätter att förlängas kommer vi väl aldrig härifrån?
Varför är dina kläder…
Det tror jag inte.
Vi vet bara ett fåtal regler,
men det måste finnas en orsak till att tiden förlängs.
Det finns säkert hemliga regler.
Jaså?
Jag vet inte sånt.
Har alla kommit ut?
En, två, tre…
Vi är bara sex stycken.
Där.
Hallå, sitt inte där ensam. Kom hit.
Hon måste vara blyg, eller hur?
Hon verkar bara oförskämd.
Jaha, du är på plan 2.
Och plan 8.
Plan 3, och du är på plan 4.
Jag är plan 5.
Plan 6 och plan 7.
Och plan 1…?
Hej.
Alla har samlats.
Förlåt, jag är lite långsam.
-Behöver du hjälp? -Nej, det behövs inte. Jag är van.
Jag bor på första våningen och heter…
Vem bryr sig? Vi kommer ändå inte ses efteråt.
-Vi kan kalla varandra för siffror. -Ja, det är svårt att komma ihåg namn.
Ursäkta, vet nån var toaletten är?
-Det finns ingen. -Va?
Vad är det här?
Det är bara attrapper. Allt är fejk.
Är det sant?
Va?
Allt är fejk.
Men de ser äkta ut.
Så toaletterna…
Det finns inga.
Det är att gå för långt.
De tycks ha avlägsnat all grundläggande infrastruktur som ledningar och avlopp.
Det gäller vår klädsel också.
De är inte det de tycks vara.
Visst, men det är ändå obekvämt att inte ha fickor.
Eftersom det saknas fickor hade jag ingenstans att lägga rumskortet.
Jag har det innanför kallingarna.
Precis, men hur ska vi göra utan toalett?
I går trodde jag att vi bara behövde hålla ut i en dag,
så jag köpte en sån där grej man använder när man campar eller kör långt.
En toapåse. Jag använde en sån.
-Va? -Ja.
Men var förvarar man den? På rummet?
Vi får inte ta med saker ut ur rummen, så jag antar det.
Då måste vi fortsätta köpa påsar till hundra gånger det normala priset.
Jag tror inte att vi behöver köpa dem till det priset.
Det finns ett till sätt.
"Saker som används utanför rummen köps med den allmänna interntelefonen."
"Ett särskilt pris tillämpas."
Det stod på sida fyra i regelboken.
Men kan vi verkligen använda den här?
Tänk om det är dyrare än i rummen?
Jag vet inte.
Prisnivån är hundra gånger högre i rummet,
så de vill nog inte att vi ska ha det för bekvämt.
Eftersom vi inte får ta med saker ut, och det finns ett köpställe här,
antar jag att de vill uppmuntra till gruppköp.
Vi kan väl prova att köpa nåt? Vi måste ju lära oss reglerna.
Men jag är rädd.
Jag ser ingen elektronisk panel.
Tänk om det kostar ännu mer här?
Vad sägs om en omröstning, så att det blir rättvist?
Strunt i det, vi provar.
Marlboro Red och en tändare.
-Vad fan, varför får du bestämma? -Vadå, vi hade väl tänkt köpa nånting?
Åh, såg ni? Tiden minskade nyss.
När varorna kom blinkade det till, och tiden minskade.
Med hur mycket?
Det var 30 minuter tidigare, så det minskade med två minuter.
Här tycks man köpa saker med tid i stället för med pengar.
Marlboro och tändaren…
5 000 won.
Marlboro Red kostar 4 500 won och en tändare 500 won, så 5 000 won.
Ja, 5 000 won för två minuter betyder att en minut kostar 2 500.
Är det mer lönsamt att köpa här?
Det hade kostat 500 000 won om vi köpte det i våra rum.
Har summan på rummet minskat?
Det är lika mycket kvar!
Pengarna är kvar!
-När gick hon upp? -När gick du upp?
Alltså, när han helt plötsligt började beställa saker blev jag orolig.
Men pengarna är kvar.
-Då kan vi köpa det vi behöver härifrån. -Vi vet inte ens hur länge vi är kvar.
Det är bara 35 timmar kvar.
Om vi använder upp all tid är väl det hela över?
Det stämmer. Vi vet fortfarande inte när eller hur tiden förlängs.
Men med tanke på ställets skala, prispengarna och all rekvisita
ska vi säkert vara här längre än ett par dagar.
Inte ens eliten strör pengar omkring sig så här.
Om det fortsätter i flera dagar blir prispengarna ingen struntsumma.
Men det sägs att de stormrika kan tjäna pengar utan att göra nånting.
Så en uttråkad oljepamp lät karva ut sitt namn i ökenmarken.
Och vissa spenderar hundratals miljarder för att åka ut i rymden.
Så det här är väl småpengar för dem?
Man måste vara rik för att veta det.
Vi bör bestämma vilka föremål vi ska köpa som grupp.
-Bara det nödvändigaste. -Okej.
Så var det sagt, men det var lättare sagt än gjort.
Mitt rum är jättetorrt, så vi borde köpa hudvårdsprodukter.
Det nån behöver…
Jag använder inte sånt.
…är onödigt för nån annan.
Vi borde ha sovkuddar.
En nödvändighet för nån…
Jag köpte en i går. Hur lyckades du sova utan en?
Papper och penna använder alla.
Va, är det nån som ska plugga?
…är värdelöst för nån annan.
Jag behöver bindor.
Som kulmen på miljontals år av intellektuell evolution
och resultatet av gruppintelligensen hos åtta Homo sapiens...
Vårt första inköp bestod av åtta plasthinkar,
åtta toarullar, fyra paket bindor, två olika sorters soppåsar,
samt fyra cigarettpaket för att främja rökarnas välbefinnande.
-Ska det här bli våra toaletter? -Ja.
Vilken jävla debatt för att köpa en toa.
36 MINUTER SENARE (EFTER ATT HA UTFÖRT SINA BEHOV)
Men när får vi mat?
Jag svälter ihjäl.
Ja, jag kom hit utan att äta middag i går.
De sa att de skulle ge oss mat och dryck. Varför dröjer det?
Va? Har ni inte ätit mat än?
Jag har redan ätit.
Var kom den ifrån?
Leveransskåpet i rummet.
Maten kom därifrån.
-Det var massor av färdigmat och vatten. -Hur mycket är massor?
Tolv matlådor och vattenflaskor.
Tolv? Har du ätit upp alltihop?
Det fanns många sorters mat, så jag smakade bara lite på varje.
-Och jag tvättade mig med vattnet. -Va?
Jag smakade på varje maträtt och använde allt vatten i morse.
Vad fan…
Hallå…
Tolv lådor är så klart inte till en enda person.
Varför åt du från alla?
Inte?
Självklart inte.
Det är ju sunt förnuft att en individ som får 12 lådor ska dela dem med andra.
Nu när du säger det så…
Sluta, okej? Sluta nu. De levererades till hennes rum,
och det är första dagen, så hon måste ha trott att alla fick det.
Plan 8, det vore bra om du kunde dela med dig av maten som är kvar.
Vad menas med det där?
Vad fan sysslar hon med? Jag blir nervös.
Vadå, vill du inte ge oss dem?
Ska du proppa i dig medan vi svälter ihjäl?
Precis, du kan inte bestämma det själv.
Sluta trixa nu.
Jag bryr mig inte om matlådorna.
Va, varför klär hon plötsligt av sig?
Jag brukar bara äta ett mål om dagen.
Så ni kan få alla lådor utom en.
Jag funderade bara på en sak.
Saker på rummet får ju inte tas med ut.
Så jag funderade bara på hur jag skulle ge er dem.
Okej, klä på dig igen.
Jisses.
Hon visste kanske inte om det,
så om hon delar med sig är problemet löst.
Eftersom vi inte får ta med saker ut och Plan 8 får all mat och dryck
är tanken säkert att maten ska skickas ner med hissen.
Med hissen?
Ja.
Att döma av byggnadens struktur är alla leveransskåp sammankopplade.
Var det inte 12 matlådor?
Antalet stämmer inte.
Hon har rätt. Tolv matlådor till åtta personer.
Så om alla tar två lådor var, så får jag…
…ingen.
Vad gör vi, då?
Tänk om de högre upp äter tre måltider och de längre ner inte får en enda?
Maten åker ner från plan 8 till plan 7, plan 6 och sen till plan 5, 4, 3, 2 och 1.
Systemet skapar en oundviklig hackordning. Och ju längre ner, desto värre.
Först undersöker vi om det ens går att skicka ner saker.
Sen klurar vi ut resten.
Plan 8, kan du prova att skicka ner de resterande matlådorna?
Jag provar. Jag har ändå ingenstans att slänga dem.
Vänta lite.
Går det för sig om vi alla går upp och tittar tillsammans?
-Alla? -Det är första dagen.
Det vore bra att veta det inför framtiden.
Precis, det är bara du som vet hur mycket mat och vatten det fanns från början.
Det vore bra om vi alla kunde kolla det.
Men att helt plötsligt klampa in i nåns rum är lite…
Det är inte normala omständigheter här, vi använder ju rummen som badrum också.
Det gör mig inget.
Följ med.
Visst är de otäcka?
-Va? -De som skapade det här.
Vi har till synes en regelbok,
men showens mål, förlopp och alla viktiga detaljer har utelämnats.
Det är ännu otäckare att inte veta vad som väntar.
-Låt mig.… -Det är okej.
Nej, det är långt att gå.
-Tack. -Visst.
Vad snäll du är, Plan 3.
Verkligen.
-Vad snällt. -Inte alls.
Och hur visste du de exakta varupriserna tidigare?
Jag har jobbat på ett snabbköp och minns priserna på det mesta.
Fråga om du är nyfiken på nåt. Jag kan…
Oj, låt mig hjälpa till.
-Visst. -Det är okej.
Vad är det här?
Vad är det?
Vad är det här?
Varför är rummet så stort?
Plan 8, har du ett badkar?
Är era rum annorlunda?
Jag köpte det här i morse.
Inte bara rumsstorleken skiljde sig…
-Ursäkta, hur mycket ökade det? -Med över hundratusen på en gång.
Flera hundratusen won… Vad i hela världen?
Jag får bara 50 000 won.
50 000 won?
Hurså?
Jag får 10 000 won.
Per minut.
Så pengarna ökar i olika takt beroende på våningsplan.
Fan, det här är för jävligt.
Va? Vadå?
Det visade sig att Plan 8 fick ofattbart mycket mer än vi andra.
Runt 500 miljoner won per dag.
Shit alltså.
Undertexter: Dann Ling