Credeam că eu voi fi puțin diferit.
N-am visat să devin președinte, romancier, vedetă K-pop sau proprietar,
însă aveam multe vise și speranțe.
Nu mă așteptam să ajung pe pod,
privind râul, pe cale să sar.
Dle Bae Jin-su!
„DLE BAE JIN-SU!”
„IEȘIȚI ȘI PLĂTIȚI CE-MI DATORAȚI!”
- Nu vă supărați! - Da?
- Copilul meu încearcă să doarmă. - Îmi pare rău!
Caut un escroc dator 900 de milioane.
- Doamne! Să intrăm! - Hei!
Ai zis că ne plătești curând, că ai dat lovitura!
Ce naiba?
Bae Jin-su!
Oprește-te, derbedeule! Bae Jin-su! Derbedeule!
Nu vă supărați. Aici filmăm ceva.
Puteți ocoli. Mergeți pe acolo, vă rog!
Pe acolo!
- Mulțumesc! - Unde e nenorocitul?
Mi-e lehamite de cămătarii ăștia.
Nici n-am vrut să apelez la ei.
Fiți amabil! Cine sunteți?
Poftim?
Sunt doar un trecător.
Mă scuzați!
Măiculiță! Vedete!
De curiozitate, de ce filmați așa de des în zona asta?
- Poftim? - Lăsați!
Cartierul meu e un simbol al sărăciei.
Tot ce voiam era să evadez de aici.
Cât timp vei mai sta aici?
Won-seok și-a lăsat banii la mine.
Știi cât am câștigat pentru el? 600%.
S-a împrumutat. A investit 500 de milioane. A făcut trei miliarde.
Și-a dat și demisia.
De ce să economisești mărunțiș din salariul tău mizerabil?
Nu-ți iei nici casă în Seul!
Generația noastră trebuie să se îmbogățească altfel.
Banii adevărați se fac din investiții.
Crede-mă! Adună cât poți!
Ai trei miliarde? Îți fac cinci.
Dacă nu riști, nu câștigi, amice!
Să mergem!
Și tu mai ai o șansă.
Din cauza acelui vulpoi,
m-am împrumutat de la bancă și de la cămătari.
Hai! Răspunde!
Numărul apelat nu e disponibil.
Se aude că micile afaceri dau faliment,
dar alte sute se deschid zilnic.
Conform statisticilor,
șansa de a câștiga la Loto e una la 8.145.060.
Dar mii de bilete se vând zilnic.
Conform statisticilor, doar puțini au profit din acțiuni,
dar se deschid mii de conturi noi.
De ce?
Fiindcă suntem amăgiți.
„Tu dai faliment, eu mă îmbogățesc. Tu pierzi, eu câștig.”
- „Tu pierzi, eu înfloresc.” - Prostule!
Ghinionul e tot mai mare amăgindu-te că ești diferit.
„Sărăcia nu e de tine!”
„De tine?”
„Da. Viața ta s-a terminat.”
I-am dat și prima de concediere, nu că ar fi mult.
Nenorocitul!
Dar ticălosul a dispărut de șase luni.
Jumătate de normă la magazin. 9.860 de woni pe oră.
SALARIU TOTAL: 29.580
SALARIU TOTAL: 39.440
Chiar dacă rezolv cu mesele mâncând gratis produse expirate,
câștig doar 78.000 de woni pe zi.
Nu acopăr dobânda împrumutului de 900 de milioane,
care crește zilnic.
„N-AM AVUT DE ALES DECÂT SĂ CAUT O SLUJBĂ MAI BINE PLĂTITĂ”
Știți să lucrați cu armătură?
Pe aici!
SUDURĂ
Urmează sudura.
De mic, bunica îmi spunea
că trebuie să știi meserie ca să ai bani.
Abia acum văd că avea perfectă dreptate.
Pe aici, la tâmplărie!
De ce nu m-a bătut mai mult la cap?
Trebuia să mă bată la cap până pricepeam.
TENCUIALĂ. ZILNIC: 150.000
După patru ani de facultate,
am rămas un idiot inutil, bun de nimic.
Care e cea mai bine plătită slujbă, dacă n-ai abilități?
În timp ce brokerii câștigă zeci de milioane,
nu, sute de milioane de woni pe oră, spetindu-se în zgârie-norii lor,
eu curăț geamurile acelor clădiri.
Curăț geamuri. 80.000 de woni pe oră.
E profitabil, dar periculos. Legea permite doar patru ore de lucru.
La dracu'!
Opt ori patru fac 32.
Un total zilnic de 320.000 de woni.
Dar mi-e frică, deci nu știu dacă pot lucra toate orele.
Îmi pare rău!
Chiar dacă aș curăța toate clădirile din Seul,
tot nu mi-aș plăti datoria.
E prea târziu.
Viața mea e un contract de sclavie, cu dobândă până la moarte.
De asta am hotărât să aleg cea mai rațională opțiune.
Hai, Bae Jin-su!
DEPUNERE: 1.000.000 DE WONI SALUT
1.000.000 DE WONI VREAU
1.000.000 SĂ CUMPĂR
1.000.000 DE WONI TIMPUL LA CARE AI RENUNȚAT TU
Șapte cifre…
Cineva îmi trimite un milion de woni cu fiecare mesaj.
Vrea să cumpere timpul la care am renunțat?
4.003.000 de woni?
1.000.000 DE WONI DACĂ EȘTI INTERESAT
1.000.000 DE WONI URCĂ ÎN MAȘINĂ
Vrea
să urc în mașină?
Mă scuzați, sunteți
de la un program de prevenire a sinuciderii?
Adică…
Sunteți de la primăria din Seul?
Limuzina asta e foarte frumoasă.
Am văzut câteva trecând pe aici,
dar n-am mai fost în niciuna.
Ce-i asta?
„Bun-venit la The 8 Show!
Show-ul nu presupune abilități sau cunoștințe.
Singurul lucru necesar e timpul la care urma să renunți.
Participând, vei avea asigurate masa și cazarea,
iar banii premiului se vor acumula pe măsură ce trece timpul.
După ce timpul va expira, show-ul se va încheia automat.
Dacă vreunul dintre participanți moare,
show-ul se va încheia, indiferent de timpul rămas.”
„Moare”?
„Te rugăm să ai grijă la siguranța ta.
Dacă nu ești interesat,
ia mica recompensă pentru timpul tău și pleacă!”
Patru teancuri de 50.000 de woni. 20 de milioane.
„Dacă dorești să participi,
alege unul dintre cardurile numerotate și treci dincolo de cortină!”
Ce naiba e asta?
Deci, masă și cazare.
Mă vor plăti doar ca să stau aici.
Și să nu moară nimeni?
Deci, nu e periculos.
Sunt bani câștigați ușor.
Asta e vreo farsă pentru o emisiune TV?
Aveți nevoie de acordul meu pentru difuzare…
Au trimis șase milioane de woni prin mesaje.
Și-mi dau 20 de milioane fiindcă am venit aici.
În plus, au pregătit o limuzină și un teatru ca ăsta.
Cine naiba sunt oamenii ăștia?
Stai așa! De ce lipsesc niște numere?
Fir-ar! Habar n-am!
Dacă sunt traficanți de organe?
Trebuie să accept. Banii nu cresc în copaci.
Da! Îmi pare foarte rău.
Am niște treburi urgente de rezolvat și…
Tocmai mi-am amintit!
Sper să vă meargă bine.
Bine. Baftă!
Vă urez numai bine!
Chiar îmi îngreunați plecarea,
dacă îmi tot trimiteți bani.
220.000 DE WONI ETAJUL 3
PROPRIETAR MAGAZIN SCUZE. N-AVEM BANI
220.000 PENTRU O SĂPTĂMÂNĂ
MĂ POȚI DENUNȚA, DAR SUNTEM PRIETENI, NU?
Futu-i!
Doar 220.000 de woni pentru o săptămână!
Iată realitatea mea!
Chiar dacă mă întorc,
o să-mi găsesc alt slujbă ca să-mi plătesc datoria.
Voiam să sar de pe un pod. De ce mi-ar fi frică?
Bine. Luați-mi organele!
Nu mă mai întorc la viața cu salariu minim.
Cât de greu poate fi?
Înainte, mă cățăram pe o clădire de 40 de etaje.
Iau una de la mijloc.
Eram curios.
Dacă-și permit mesaje de un milion
și plătesc 20 de milioane fiindcă am venit aici,
cât de extravagant poate fi show-ul lor?
Locul ăsta e imens!
Douăzeci și patru de ore?
Se termină după doar 24 de ore?
Hei!
E încuiată.
Scări?
Sunt la etajul al treilea?
Nu există lifturi?
Înțeleg. Numărul reprezintă etajul.
Ce-i asta?
Nu poți judeca o carte după copertă.
E fals?
E doar un ecran.
Sunt camere peste tot.
De ce sunt atâtea?
Ce naiba?
REGULĂ
„Te rog să-ți predai toate lucrurile, inclusiv hainele,
și să te schimbi în uniforma oferită.”
Să mă schimb aici?
Doamne! Ce pierdere!
„Poți verifica premiul acumulat pe tabelă.”
„Pe tabelă”?
TABELĂ
„Mâncarea și băutura sunt gratuite. Folosește interfonul ca să comanzi!”
„Interfonul”.
„Însă costul
se deduce din premiul individual la un preț special.”
„La un preț special”?
„Obiectele care vor fi folosite afară se cumpără în piață.”
„În piață?”
PIAȚA
Înțeleg! În piață.
„Vei sta în cameră de la miezul nopții până la ora 8:00.
Nu poți să blochezi camerele.
Încălcarea unei reguli înjumătățește premiul în bani.”
Îl înjumătățește?
Rahat!
IAR SHOW-UL ÎNCEPE LA MIEZUL NOPȚII
Într-un minut?
Stai așa! Un minut?
Poftim? Ce naiba?
Ce-i asta?
Stați puțin!
Ce naiba?
Stai așa!
Fir-ar să fie!
Ce-i asta?
Locul ăsta e plin de surprize!
Ce-i asta?
Sunt false toate.
Ce țicniți sunt nemernicii!
Ce-i asta?
„30.000 de woni.”
90.000 de woni?
90.000 de woni în trei minute!
Câștig 30.000 de woni pe minut! Da!
Da!
DUPĂ O ORĂ (56 DE MINUTE)
Fac 30.000 de woni pe minut.
Da, sunt aici de mai puțin de o oră.
Deci, salariul meu de aici pe oră e
de 1,8 milioane de woni.
Trebuie să mă calmez. Cu calm! Bine.
Cronometrul din piață arăta 24 de ore înainte.
Calculând cât câștig pe zi…
ar fi 180 ori 24. Cât înseamnă?
Să vedem!
Patru ori trei fac 12.
Deci…
Sunt puțin peste 40 de milioane de woni.
Câștig salariul anual al amicului meu într-o zi!
Bravo, Jin-su!
Da! E cea mai bună decizie pe care ai luat-o!
Dar pot sta aici doar o zi?
Nu scrie cât timp pot sta.
Mi-aș putea plăti împrumutul stând aici două săptămâni.
Frigul ăsta mă face să mă piș.
Baia e afară?
NU IEȘIȚI DE LA ORA 00:00 PÂNĂ LA ORA 8:00
ABATERILE ÎNJUMĂTĂȚESC PREMIUL
Îl înjumătățesc?
Alo? Aș vrea…
E urgent să merg la toaletă. Pot să ies o clipă?
Alo?
Alo…
Pe bune? Nu pot merge la toaletă?
Puteți da drumul la căldură măcar? E…
E foarte frig aici.
Alo? Nu mă auziți?
Scrie că pot cumpăra orice.
Normal! Știam eu!
Cine ar da moca 30.000 de woni pe minut?
Vor să folosesc banii premiului!
Mă scuzați!
Vreau să cumpăr o pătură și un încălzitor de mâini.
Poftim? Stați așa! 1,1 milioane? Nu!
Așteptați! Anulez.
Aleg „N” aici! Nu. Așa.
Știți?
Cred că a fost o neînțelegere.
Vreau un singur încălzitor de mâini,
nu o cutie întreagă.
Deci, aș vrea să cumpăr o pătură și un încălzitor de mâini.
1.100.000? Nu! Stați așa…
Cât costă?
1,1 milioane? Stați așa!
Lăsați-mă o clipă!
DAR COSTUL ARTICOLULUI VA FI DEDUS LA UN PREȚ SPECIAL
„La un preț special.”
O să anulez comanda deocamdată.
În sfârșit, înțeleg regulile show-ului.
Câștig 43 de milioane pe zi, cu 1,8 milioane pe oră.
Asta înseamnă că prețul e…
Cât costă ziarul de azi, care se poate cumpăra la magazin?
Un ziar de 1.000 de woni costă 100.000 de woni aici.
E fix de 100 de ori mai scump.
Iau 30.000 de woni pe minut, dar prețurile sunt de 100 de ori mai mari.
Înțeleg acum.
Înțeleg exact despre ce e show-ul ăsta.
Exact!
Vor să vadă cât pot economisi într-un loc așa de groaznic.
Oricine ar fi ei, habar n-au cine sunt eu.
Credeau că o să zic:
„Îngheț aici! Dați-mi o pătură, vă rog!”
Sau așa ceva?
Știu să fiu sărac.
Îmi dați un kilogram de ziare vechi
și două cutii de carton folosite?
Da. Accept.
Da.
Deci, 120.000. Patru ori trei fac 12.
Înseamnă doar patru minute.
Bine!
Ce bine e!
E minunat!
A fost o cheltuială necesară.
Bine. Voi cheltui doar 200.000 de woni până mâine.
Voi cheltui 200.000 și voi lua acasă 43 de milioane.
Milioanele mele.
O să am 43 de milioane.
Alo? Scuzați-mă!
Îmi dați repede o sticlă goală din plastic?
Grăbiți-vă!
Da!
Au simulat și răsăritul? Doamne!
„Timpul e prețios.”
„Timpul înseamnă bani.”
Așa spun cei infatuați,
dar mă întreb dacă au trecut vreodată prin ce trec eu,
o experiență în care timpul, de fapt,
înseamnă bani la propriu.
Mă scuzați!
E toată lumea acolo?
Haideți să ieșim și să ne prezentăm!
E cineva!
Mai e cineva?
Ar trebui să ieșiți toți.
Tu, de acolo!
Bine. Trei oameni.
Sigur.
O clipă!
Cum de stai pe apă?
E falsă.
E o lumină care vine de acolo.
Ai văzut asta cumva?
Vino încoace!
Timpul…
A crescut.
Ieri erau sigur 24 de ore.
Bună!
Încântată!
Salut!
Apropo, credeți că timpul se va extinde în fiecare zi?
Bună întrebare!
Măiculiță!
Dacă timpul va crește așa,
nu înseamnă că vom fi blocați aici pe vecie?
De ce ești îmbrăcată…
Nu e cazul.
Nu sunt multe reguli acum,
dar perioada de timp crește sigur cu un motiv.
Sigur există reguli ascunse.
Așa crezi?
Poate că știi mai bine.
Credeți că ăștia suntem toți?
Unu, doi, trei…
Stați așa! Avem doar șase aici.
Acolo!
Bună!
Hai cu noi! Nu sta singură!
Cred că e timidă, nu-i așa?
Cred că e doar nepoliticoasă.
Deci, tu ești la etajul al doilea.
Tu stai la etajul al optulea.
Etajul trei, iar tu, dră, etajul patru.
Eu sunt la cinci.
Apoi, etajele șase și șapte.
Stați așa! Cine e la primul etaj?
Bună!
Văd că v-ați adunat toți.
Scuze, sunt cam încet.
- Ai nevoie de ajutor? - Mă descurc.
Lasă! Sunt obișnuit.
Eu stau la primul etaj.
Mă numesc…
Ce rost are?
Nu ne vom mai vedea afară.
Să ne spunem pe numere!
Bine. Oricum, va fi greu să învăț numele tuturor.
Scuze, știe cineva unde ar putea fi toaleta?
Nu există.
Poftim?
Ce-i asta?
Sunt din plastic.
E fals totul.
Serios?
Poftim?
Ce naiba?
Chiar că e fals totul.
Falsuri care par reale.
Înseamnă că toaletele…
Nu există.
Au cam sărit calul.
Au îndepărtat intenționat toată infrastructura de bază:
conducte de apă și canalizare.
E la fel și cu hainele.
Par reale la prima vedere,
dar sunt dintr-o bucată.
Exact! De ce au scos buzunarele?
Ce neplăcut!
Fiindcă n-am avut buzunare,
n-am avut unde să-mi pun cheia de la cameră,
așa că am băgat-o în boxeri deocamdată.
Da, exact.
Dar ce mă fac fără toaletă?
Ieri credeam că va trebui să rezistăm doar o zi,
așa că am cumpărat chestiile alea pentru camping și curse lungi.
Saci de gunoi.
Am luat și folosit unul.
- Poftim? - Da.
Și unde-l pui?
În camera ta?
Nu putem scoate obiecte din camere,
așa că da.
Asta înseamnă că va trebui să tot cumpărăm saci de gunoi
la un preț de 100 de ori mai mare.
Nu cred că va trebui să-i cumpărăm la prețul ăsta.
Mai există o cale.
„Obiectele folosite afară
se cumpără prin interfonul din zona comună.
Se aplică un preț special.”
Era la pagina patru din cartea de reguli.
Dar ești sigur că putem face asta?
Dacă e mai scump decât în camerele noastre?
Nu sunt sigur.
Prețul e de 100 de ori mai mare în cameră.
Înseamnă că nu vor să avem resurse din abundență.
Ne-au interzis să scoatem obiecte din cameră și avem tobogan de livrare.
Presupun că vor să cumpărăm lucruri în grup.
De ce nu cumpărăm ceva ca un test?
Trebuie să știm regulile.
Totuși, mie mi-e frică.
Nu văd niciun ecran aici.
Dacă va costa mai mult aici?
În cazul ăsta, ce-ar fi să votăm, ca să fie corect?
Nu e nevoie de vot. Încearcă!
Un Marlboro și o brichetă!
Ce dracu' crezi că faci?
Ce e? N-o să cumpărăm de aici?
Stați așa! Ați văzut?
Perioada de timp a scăzut.
Imediat ce a sosit obiectul, a fost o licărire și s-a micșorat perioada.
Cu cât?
Erau 30 de minute mai devreme. S-a micșorat cu două minute.
Se pare că aici cumpărăm lucruri cu timp, nu cu bani.
Un Marlboro și bricheta fac…
5.000 de woni!
Un Marlboro e 4.500 de woni, O brichetă costă 500.
Deci, 5.000.
Da.
Au scăzut două minute. Un minut ar fi vreo 2.500.
Deci, e mai bine să cumpărăm de aici?
Ar fi costat 500.000 de woni, dacă am fi cumpărat din cameră.
- Da. - Poate au dedus și banii?
Suma de bani e aceeași!
- O clipă… - Banii sunt tot acolo!
- Când a plecat? - Când a urcat?
El a cumpărat lucrurile fără niciun plan,
așa că m-am îngrijorat,
dar suma de bani a rămas aceeași.
Atunci, putem cumpăra ce ne trebuie folosind asta.
Nu știm cât vom sta aici.
Mai avem doar 35 de ore.
Dacă vom epuiza timpul pe cumpărături, nu se va termina?
Așa e.
Încă nu știm cum sau când va fi prelungită perioada.
Având în vedere mărimea locului, premiul în bani,
și toate obiectele scumpe,
mă îndoiesc că au pregătit totul pentru doar două zile.
Banii nu cresc în copaci nici pentru bogați.
Dacă va dura zile întregi,
premiul va fi uriaș.
Totuși,
se spune că aceia care sunt cei mai bogați fac bani doar respirând.
Există magnați ai petrolului care-și gravează numele în deșert.
Unii cheltuiesc sute de miliarde pe zi pentru a merge în spațiu.
Un show ca ăsta ar putea fi foarte ieftin pentru ei.
Dacă aș fi avut bani, aș fi știut.
Să discutăm mai întâi ce ar trebui să cumpărăm în grup!
Doar cele necesare.
Bine.
Am zis că vom restrânge cumpărăturile, dar n-a fost ușor.
Aerul e foarte uscat în cameră. Ar trebui să avem loțiuni și creme.
Unul spunea că vrea ceva…
Eu nu folosesc loțiuni.
…altul spunea că nu vrea.
Ar trebui să cumpărăm perne pentru dormit.
O necesitate pentru cineva…
Mi-am cumpărat ieri.
Cum ai dormit fără pernă?
Să luăm pix și hârtie, fiindcă le folosim cu toții!
Poftim? Învață cineva aici?
…era inutilă pentru altcineva.
Trebuie să cumpăr absorbante.
Ca urmare a inteligenței combinate a opt Homo sapiens,
care a atins apogeul inteligenței după milioane de ani de evoluție…
prima noastră achiziție a fost opt găleți de plastic,
hârtie igienică, absorbante,
opt saci de gunoi de două tipuri
și patru pachete de țigări pentru binele fumătorilor.
Zici că asta e baia noastră, nu?
Da.
Atâtea dezbateri doar ca să ne căcăm!
DUPĂ 36 DE MINUTE (ȘI DUPĂ SATISFACEREA NEVOILOR)
Când primim mâncarea?
Mor de foame aici. Serios.
Mie-mi spui?
Nici măcar n-am luat cina ieri.
Au spus că ne asigură masa. Mă întreb de ce întârzie.
Ce e?
N-ați mâncat?
Eu am mâncat deja.
Unde?
Toboganul din cameră?
Mi-a adus mâncare.
Erau multe cutii cu mâncare și apă.
Multe?
Câte?
Douăsprezece cutii cu mâncare și 12 sticle cu apă.
Douăsprezece? Și le-ai mâncat pe toate?
Erau cutii diferite de mâncare. Am gustat din fiecare și le-am lăsat.
Am folosit apa ca să mă spăl.
Poftim?
Am gustat din toate cutiile cu mâncare
și am consumat toată apa dimineață.
Ce naiba?
Stai așa!
Dacă erau 12, e clar că nu erau pentru o singură persoană.
De ce le-ai lua tu pe toate?
Nu erau pentru mine?
Zău așa! Sigur că nu!
Bunul simț nu-ți spune că, dacă ai avut câte 12 din fiecare,
trebuiau să fie împărțite?
Acum, că spui asta, așa cred că e.
Încetează! Da?
Hai! Încetează!
Au venit în camera ei și era prima zi!
O fi crezut că am primit toți la fel.
Etajul 8, ar fi grozav dacă ai împărți ce a mai rămas.
Păi…
Cum adică „păi”?
De ce dracu' trage de timp? Mă îngrijorează.
Ce e? Nu vrei să le împarți?
Vrei să murim de foame cât tu te îndopi?
Asta cred și eu!
N-ar trebui să iei decizii singură!
Încetează cu jocurile!
Nu mă interesează cutiile cu mâncare.
De ce își scoate deodată haina?
Eu mănânc o singură masă pe zi.
Vi le dau pe toate, mai puțin una.
Totuși, mă gândeam…
Ne-au spus să nu scoatem obiecte din camere.
Mă întrebam cum le voi împărți.
Bine. Îmbracă-te la loc!
Doamne!
Poate nu știa că n-avem mâncare.
Putem împărți mâncarea de acum, deci, nu e o problemă.
Nu ne lasă să ieșim din camere cu obiecte,
dar îi dau mâncare și băutură doar Etajului 8.
- Vor să trimită mâncare pe tobogan. - Pe tobogan?
Da.
Privind structura clădirii,
toboganele ar trebui să fie conectate.
Dar n-ai spus că erau 12?
Sunt mai multe.
Are dreptate.
Douăsprezece cutii pentru opt persoane.
Asta înseamnă
că, dacă luăm câte două fiecare…
eu nu primesc.
Atunci, ce facem?
Etajele de sus pot mânca trei mese,
în timp ce etajele de jos ar putea ajunge să moară de foame.
De la etajul opt la șapte, apoi, la șase, cinci
la patru, trei, doi și apoi la primul.
Acest sistem creează o ordine socială inegală.
Etajele inferioare sunt dezavantajate.
Mai întâi, să verificăm
dacă o putem trimite pe tobogan.
Hotărâm după aceea cum împărțim.
Etajul 8, scuză-mi întrebarea!
Vrei să trimiți pe tobogan cutiile rămase?
O să încerc.
Oricum, n-aveam unde să le arunc.
Stai puțin!
Te deranjează
dacă urcăm toți, ca să încercăm împreună?
- Toți? - E prima noastră zi.
Aș vrea să verific personal,
ca să-mi fac o idee.
Are dreptate.
Tu ești singura care știe
câte cutii cu mâncare și sticle cu apă erau inițial.
Ar fi bine să verificăm cu toții.
Știu că vreți toți să verificați, dar să dați buzna așa în camera cuiva…
Nu suntem în lumea reală.
Folosim camerele alea ca toalete și așa mai departe.
Nu mă deranjează.
Urmați-mă!
Dacă te gândești, sunt înfricoșători.
- Scuze? - Cei care au făcut asta.
Avem o așa-zisă carte de reguli,
fără indicii despre scopul sau progresul show-ului. Au omis ce era important.
Nu știm ce va urma. E și mai înfricoșător.
- Te ajut eu! - Mă descurc.
Fii serios! E mult până sus.
- Mersi. - Cu plăcere.
Ești foarte drăguț, Etajul 3.
Are dreptate.
Ce drăguț ești!
E ceva normal.
Mai devreme, ai nimerit și prețurile.
De unde știi așa de bine?
Am lucrat la un magazin.
Îmi amintesc foarte multe prețuri. Întreabă-mă, dacă ești curioasă!
Scuză-mă…
Mersi!
Doamne! Lasă-mă să te ajut!
- Sigur. - E-n regulă.
Ce naiba e asta?
Ce e? Ce se întâmplă…
Ce sunt toate astea?
De ce e așa de mare camera?
Etajul 8, ai avut o cadă?
La voi e altfel?
Am luat astea azi-dimineață.
Nu doar că mărimea era alta…
Cu cât de mult a crescut?
A crescut cu sute de mii deodată.
Sute de mii…
Pe bune?
Eu iau 50.000 de woni.
Iei 50.000 de woni?
Ce e?
Eu primesc 10.000 de woni.
Pe minut.
Asta înseamnă că, la fiecare etaj, suma crește diferit.
Ce porcărie!
Poftim?
Se pare că salariul pe oră al Etajului 8 era mai mare decât al nostru.
Câștiga vreo 500 de milioane pe zi.
Băga-mi-aș!
Subtitrarea: Daniel Onea