‫חשבתי שזה יהיה אחרת.‬
‫לא חלמתי להיות נשיא, סופר,‬
‫כוכב פופ, או בעל נכסים,‬
‫אבל היו לי הרבה חלומות ותקוות.‬
‫ממש לא תכננתי‬ ‫לקפוץ מגשר יאנגווה בגיל 30 פלוס.‬
‫מר באה ג׳ין־סו!‬
‫״מר באה ג׳ין־סו!״‬
‫- ״צא החוצה‬ ‫ותשלם את מה שאתה חייב!״ -‬
‫סליחה.‬ ‫-כן?‬
‫אני מנסה להרדים את התינוק.‬ ‫-אוי, סליחה.‬
‫גר פה איזה מניאק שחייב 900 מיליון וון.‬
‫אוי. בוא ניכנס.‬ ‫-היי!‬
‫אמרת שתכף תשלם. אמרת ששיחקת אותה!‬
‫מה זה?‬
‫היי, באה ג׳ין־סו!‬
‫באה ג׳ין־סו, עצור!‬
‫בוא הנה יא אפס!‬
‫סליחה, יש פה צילומים כרגע.‬
‫יש פה מעבר להולכי רגל, לכו משם בבקשה.‬
‫משם.‬
‫תודה.‬ ‫-לאן הוא נעלם?‬
‫נמאס לי ממלווים בריבית.‬
‫ברור שלא רציתי ללוות מהם.‬
‫סליחה, מי אתה?‬
‫מה?‬
‫אני סתם עובר פה.‬
‫סליחה.‬
‫סלבריטאים!‬
‫סתם מתוך סקרנות,‬
‫למה מצלמים כל כך הרבה באזור הזה?‬
‫מה?‬ ‫-לא חשוב.‬
‫השכונה שלי נהפכה לסמל העוני.‬
‫אני רק רציתי לברוח מפה.‬
‫עד מתי תגור בחור הזה?‬
‫וון־סאוק נתן לי כסף להשקעה.‬
‫אתה יודע איזו תשואה השגתי לו? 600%.‬
‫הוא לקח הלוואה קצרת מועד‬ ‫והשקיע 500 מיליון. עכשיו יש לו 3 מיליארד.‬
‫עכשיו הוא כבר לא צריך לעבוד.‬
‫למה לחסוך פרוטה לפרוטה‬ ‫מהמשכורת העלובה שלך?‬
‫בית בסיאול לא תוכל לקנות מזה.‬
‫בקצב הזה, אין לדור שלנו עתיד.‬
‫כסף אמיתי עושים בהשקעות.‬
‫סמוך עליי גם אתה, ותרוויח.‬
‫3 מיליארד? אתה תגיע ל־5 מיליארד.‬
‫בחיים צריך לדעת לנצל הזדמנויות.‬
‫בוא.‬
‫עוד יש לך סיכוי.‬
‫הנוכל הזה הוא הסיבה‬
‫שלקחתי הלוואות מלכתחילה.‬
‫- מי שמאמין לא מפחד -‬
‫נו כבר, תענה.‬
‫המנוי שהגעת אליו אינו זמין כעת.‬
‫בחדשות כל הזמן מדברים‬ ‫על עסקים קטנים שפושטים רגל,‬
‫אבל מאות עסקים חדשים צצים כל יום.‬
‫לפי הסטטיסטיקה,‬
‫הסיכוי לזכות בלוטו הוא 1 ל־8,145,060,‬
‫אבל אלפי כרטיסי לוטו נמכרים בכל יום.‬
‫לפי הסטטיסטיקה,‬ ‫רק קומץ אנשים מרוויחים ממסחר במניות,‬
‫אבל אלפי חשבונות חדשים נפתחים בכל יום.‬
‫למה?‬
‫בגלל שאנחנו חיים בסרט.‬
‫״אתה תתרושש, אבל אני ארוויח.״‬
‫״אתה תפסיד, אבל אני אנצח.״‬
‫״אתה תטבע, אני אתעשר.״‬ ‫-אידיוט.‬
‫המזל הרע בא מהאשליה שאתה לא כמו כולם.‬
‫״תגיד, מי עני?״‬
‫מי, אני?‬
‫״כן, אתה.״‬
‫אפילו נתתי לו‬ ‫את פיצויי הפיטורים העלובים שלי.‬
‫בן זונה!‬
‫ואז לא שמעתי ממנו חצי שנה.‬
‫עובד בפיצוצייה בחצי משרה‬ ‫מרוויח 9,860 וון בשעה.‬
‫גם אם אני חוסך‬ ‫ואוכל גימבאפ פג תוקף בחינם,‬
‫אני מרוויח בקושי 78,000 וון ביום.‬
‫זה לא מכסה אפילו‬ ‫את הריבית על ההלוואה שלקחתי,‬
‫שמצטברת מיום ליום.‬
‫- ״אז לא נותר לי אלא לחפש‬ ‫עבודה עם משכורת טובה יותר״ -‬
‫מי יודע לעבוד בפרזול?‬
‫מכאן.‬
‫ועכשיו, עבודה בריתוך.‬
‫מגיל צעיר, סבתא שלי הייתה אומרת‬
‫שבשביל להתפרנס צריך ללמוד מקצוע.‬
‫רק עכשיו אני קולט כמה היא צדקה.‬
‫עבודה בנגרות כאן!‬
‫למה היא לא התעקשה איתי על זה?‬
‫היא הייתה צריכה‬ ‫להכניס לי את זה טוב טוב לראש.‬
‫אחרי ארבע שנים באוניברסיטה,‬
‫אני עדיין אידיוט שלא שווה כלום.‬
‫מה העבודה הכי מכניסה‬ ‫שלא מצריכה שום כישורים?‬
‫אפשר לסחור במניות ומט״ח,‬
‫לטחון עבודה ולהרוויח מיליונים,‬ ‫לא, מיליארדים ביום, בגורד שחקים…‬
‫או לעבוד שם בניקוי חלונות.‬
‫מנקי חלונות בבנייני משרדים‬ ‫מרוויחים 80 אלף בשעה.‬
‫עבודה רווחית אבל מסוכנת,‬
‫ולכן מותר על פי חוק‬ ‫לעבוד בזה רק כמה שעות ביום.‬
‫זין!‬
‫8 כפול 4 זה 32.‬
‫שכר יומי: 320,000 וון.‬
‫אבל לא בטוח שאני מתאים לזה. אני פחדן.‬
‫סליחה…‬
‫גם אם אנקה את כל הבניינים בסיאול,‬
‫זה לא יספיק כדי לכסות את החוב שלי.‬
‫מאוחר מדי.‬
‫בשביל מה לחיות כמו עבד‬ ‫ולשלם ריבית עד המוות?‬
‫אז בחרתי באפשרות‬ ‫ההגיונית ביותר שהייתה לי.‬
‫קדימה, באה ג׳ין־סו!‬
‫- הופקדו מיליון וון‬ ‫שלום -‬
‫- הופקדו מיליון וון‬ ‫אני רוצה -‬
‫- הופקדו מיליון וון‬ ‫לקנות -‬
‫- הופקדו מיליון וון‬ ‫את הזמן שוויתרת עליו -‬
‫מישהו מפקיד לי מיליון וון‬ ‫בכל פעם שהוא שולח לי הודעה.‬
‫מישהו רוצה לקנות את הזמן שוויתרתי עליו?‬
‫4,003,000 וון?‬
‫- הופקדו מיליון וון‬ ‫אם אתה מעוניין -‬
‫- הופקדו מיליון וון‬ ‫תיכנס לרכב בבקשה -‬
‫שאכנס…‬
‫לרכב הזה?‬
‫סליחה, זאת…‬
‫מין תוכנית למניעת התאבדויות?‬
‫כאילו…‬
‫אתם מהעירייה?‬
‫נחמד פה.‬
‫ראיתי כאלה מבחוץ,‬
‫אבל אף פעם לא ישבתי בפנים.‬
‫מה זה?‬
‫״ברוך הבא למופע ה-8.‬
‫״ההשתתפות בתוכנית אינה מצריכה‬ ‫כישורים או ידע כלשהו.‬
‫״הדבר היחיד שנדרש ממך‬ ‫הוא הזמן שעליו עמדת לוותר.״‬
‫״המשתתפים יקבלו מזון ולינה,‬
‫״וסכום הפרס יצטבר ויגדל.‬
‫״בחלוף פרק הזמן שנקבע מראש,‬ ‫התוכנית תסתיים אוטומטית.‬
‫״במידה שאחד המשתתפים ימות,‬
‫״התוכנית תסתיים מיד, בלי קשר לזמן.״‬
‫״ימות״?‬
‫״אנא הקפידו במיוחד על בטיחותכם.‬
‫״אם אינך מעוניין להשתתף, אנא קבל‬ ‫סכום צנוע זה כפיצוי על זמנך, ולך מכאן.״‬
‫ארבע סטיפות של שטרות של 50,000.‬ ‫20 מיליון בסך הכול.‬
‫״במידה והנך מעוניין להשתתף,‬
‫״אנא בחר באחת הכרטיסיות הממוספרות‬ ‫וגש אל מאחורי הפרגוד.״‬
‫מה זה פה?‬
‫אז הם מספקים מזון ולינה,‬
‫ישלמו לי לבלות שם פרק זמן,‬
‫ואסור שמישהו ימות?‬
‫סימן שזה לא מסוכן.‬
‫אז זה כסף קל!‬
‫זאת תוכנית מתיחות?‬
‫אתם תצטרכו להחתים אותי על ויתור.‬
‫הפקידו לי מיליון על כל הודעה,‬ ‫אז זה כבר 6 מיליון.‬
‫ונותנים לי עוד 20 מיליון‬ ‫רק על זה שבאתי לכאן.‬
‫חוץ מזה,‬
‫הם השקיעו בלימוזינה ובאולם.‬
‫מי האנשים האלה?!‬
‫רגע.‬
‫למה חלק מהמספרים חסרים?‬
‫לא יודע…‬
‫אולי הם רוצים לקצור אברים או משהו כזה?‬
‫פשוט אלך הביתה.‬ ‫20 מיליון, זה לא הולך ברגל.‬
‫אה, נכון. סליחה…‬
‫פשוט יש לי סידורים דחופים, ו…‬
‫פתאום נזכרתי.‬
‫אני מקווה שהכול יסתדר.‬
‫טוב. בהצלחה.‬
‫שיהיה בהצלחה.‬
‫זה ממש מקשה עליי לעזוב,‬
‫שאתם כל הזמן שולחים לי כסף…‬
‫- הופקדו 220,000 וון -‬
‫- בעל הפיצוצייה: מצטער, אני בתקופה קשה.‬ ‫אבל הנה 220,000 וון, משכורת של שבוע. -‬
‫- לא תלשין עליי לרשויות, נכון? -‬
‫שיט…‬
‫שבוע שלם עבדתי בשביל 220,000 וון?‬
‫זאת המציאות שלי.‬
‫גם אם אחזור, אצטרך למצוא עוד עבודה חלקית‬ ‫בשביל להחזיר את החוב שלי.‬
‫- איפה הכסף, באה ג׳ין־סו? -‬
‫כמעט קפצתי מגשר. מה יש לי לפחד?‬
‫בסדר. קחו את האברים שלי.‬
‫העיקר לא לחזור לחיים בשכר מינימום.‬
‫מה כבר יכול לקרות?‬
‫קודם הייתי תלוי על חבל‬ ‫בגובה של 40 קומות.‬
‫מקום טוב באמצע.‬
‫הסתקרנתי. אם הם יכולים להרשות לעצמם‬ ‫מיליון וון על כל מסרון,‬
‫ולתת לי 20 מיליון רק על זה שבאתי הנה,‬
‫כמה כסף הם שפכו על התוכנית שלהם?‬
‫איזה מקום ענקי!‬
‫24 שעות?‬
‫24 שעות וזה נגמר?‬
‫היי!‬
‫זה נעול.‬
‫מדרגות?‬
‫אני בקומה השלישית?‬
‫אין מעלית?‬
‫אז המספר הוא הקומה.‬
‫מה?‬
‫ציפיתי ליותר.‬
‫זה מזויף?‬
‫זה סתם מסך.‬
‫הכול פה מצלמות.‬
‫למה יש כל כך הרבה?‬
‫מה זה?‬
‫- כללים -‬
‫״נא להפקיד את כל חפציכם האישיים,‬ ‫כולל בגדים,‬
‫״וללבוש את המדים המצורפים.״‬
‫להחליף בגדים פה?‬
‫חבל שיתבזבז…‬
‫״סכום הפרס המצטבר‬ ‫יופיע על הצג האלקטרוני.״‬
‫צג אלקטרוני?‬
‫- צג אלקטרוני -‬
‫״המזון והשתייה בחינם.‬
‫״ניתן להשתמש באינטרקום‬ ‫לרכישת פריטים נחוצים.״‬
‫אינטרקום.‬
‫״אך עלות הפריטים תנוכה‬ ‫מסכום הפרס הפרטני בתעריף מיוחד.״‬
‫תעריף מיוחד?‬
‫״פריטים לשימוש מחוץ לחדרים‬ ‫ניתן לרכוש בכיכר בתעריף מיוחד.״‬
‫בכיכר?‬
‫- הכיכר -‬
‫אה, הכיכר.‬
‫״כל המשתתפים נדרשים להישאר בחדריהם‬ ‫בין חצות לשמונה בבוקר.״‬
‫״אסור להסתיר את המצלמות.״‬
‫״הפרת כלל תחתוך את סכום הפרס בחצי.״‬
‫חצי?!‬
‫שיט!‬
‫- והתוכנית מתחילה בחצות -‬
‫מה? בעוד דקה?!‬
‫מה? דקה?‬
‫מה? מה זה?‬
‫- התוכנית מתחילה עכשיו -‬
‫רגע!‬
‫מה זה?‬
‫שנייה!‬
‫שיט…‬
‫מה זה?‬
‫ככה להפתיע בנאדם…‬
‫מה?‬
‫זה סתם מצויר.‬
‫השתגעו לגמרי.‬
‫מה?‬
‫״30,000 וון״.‬
‫עוד רגע 90,000?‬
‫90,000 תוך שלוש דקות!‬
‫אני עושה פה 30,000 בדקה!‬
‫יש!‬
‫- כעבור שעה (56 דקות ליתר דיוק) -‬
‫הפרס גדל ב־30,000 כל דקה.‬
‫הגעתי הנה לפני שעה בערך,‬
‫אז השכר שלי פה, לפי שעה, הוא…‬
‫1.8 מיליון וון!‬
‫טוב, אני צריך שנייה להירגע.‬
‫קודם, הצג בכיכר הראה 24 שעות,‬ ‫אז כדי לדעת כמה אני ארוויח ביום…‬
‫זה 180 כפול 24. כמה זה יוצא?‬
‫בוא נראה.‬
‫4 כפול 3 זה 12,‬
‫אז…‬
‫רגע. זה קצת יותר מ־40 מיליון וון!‬
‫אני מרוויח פה משכורת שנתית ביום אחד!‬
‫כל הכבוד, ג׳ין־סו.‬ ‫זאת ההחלטה הכי טובה שקיבלת בחיים!‬
‫אבל באמת מותר לי להיות פה רק יום אחד?‬
‫לא כתוב כמה זמן.‬
‫הייתי יכול להחזיר את החוב שלי‬ ‫אילו יכולתי להישאר פה שבועיים.‬
‫בא לי להשתין מרוב שקר פה.‬
‫מה, השירותים בחוץ?‬
‫״המשתתפים יישארו בחדריהם‬ ‫בין חצות לשמונה בבוקר.״‬
‫״הפרת כלל תחתוך את סכום הפרס בחצי.״‬
‫בחצי?‬
‫הלו? אני…‬
‫ממש צריך לשירותים. מותר לי לצאת לשנייה?‬
‫הלו?‬
‫ברצינות? אסור ללכת לשירותים?‬
‫אפשר לפחות להדליק חימום? קצת…‬
‫די קר פה.‬
‫הלו? שומעים אותי?‬
‫כתוב פה שמותר לי לקנות מה שאני רוצה.‬ ‫ידעתי שיש מלכוד.‬
‫רק משוגע היה נותן 30,000 לדקה בחינם.‬
‫הם רוצים שאשתמש בכספי הפרס. זה הקטע.‬
‫סליחה,‬
‫אני רוצה לרכוש שמיכה ושקית חימום לידיים.‬
‫מה? רק שנייה. 1.1 מיליון?!‬
‫לא, קבלו ביטול.‬
‫אני בוחר N. לא.‬
‫אתם יודעים,‬
‫נראה לי שלא הבנתם אותי.‬
‫אני רק רוצה שקית חימום אחת, בודדת.‬
‫לא קופסה שלמה.‬
‫אז אני רוצה שמיכה אחת,‬ ‫ושקית חימום אחת, בבקשה.‬
‫לא, רגע…‬
‫1.1 מיליון? רגע.‬
‫רק שנייה.‬
‫״אך עלות הפריטים תנוכה‬ ‫מסכום הפרס הפרטני בתעריף מיוחד.״‬
‫״תעריף מיוחד״.‬
‫תקשיבו, קבלו ביטול בינתיים.‬
‫עכשיו אני מבין את הקטע של התוכנית.‬
‫משלמים לי 43 מיליון וון ביום,‬ ‫בקצב של 1.8 מיליון וון בשעה.‬
‫זאת אומרת שהתעריף הוא…‬
‫כמה עולה עיתון רגיל שקונים בקיוסק?‬
‫עיתון שעולה 1,000 וון בחוץ‬ ‫עולה פה 100,000 וון.‬
‫זה בדיוק פי מאה.‬
‫משלמים לי 30,000 בדקה,‬ ‫אבל הכול פה יקר פי מאה.‬
‫עכשיו הבנתי.‬
‫הבנתי את הקטע של התוכנית.‬
‫כן…‬
‫הם רוצים לראות כמה אצליח לחסוך‬ ‫כשאני חי במקום נוראי כזה.‬
‫הם כנראה חושבים שאני סתום.‬
‫הם באמת חשבו שאני אגיד…‬
‫״איזה קור! תנו לי שמיכה, בבקשה!״‬
‫או משהו כזה?‬
‫אני עני לא מהיום.‬
‫אפשר בבקשה קילוגרם עיתונים ישנים,‬
‫וכמה קופסאות קרטון משומשות?‬
‫יופי, תודה.‬
‫כן.‬
‫120,000 וון. 4 כפול 3 זה 12.‬
‫זה שווה רק ארבע דקות.‬
‫אוקיי.‬
‫נעים.‬
‫יופי.‬
‫זאת הייתה הוצאה הכרחית.‬
‫אוקיי.‬
‫אוציא רק 200,000 וון עד מחר.‬
‫אוציא 200,000 ואקח הביתה 43 מיליון.‬
‫43 מיליון…‬
‫היי, סליחה!‬
‫אני צריך בקבוק ריק.‬ ‫אפשר בקבוק פלסטיק ריק?‬
‫זריז!‬
‫כן!‬
‫מה זאת הזריחה הזאת?‬
‫״הזמן יקר.״‬
‫״זמן שווה כסף.״‬
‫דברים שבומרים אוהבים להגיד.‬
‫אבל הם בטח לא חוו את זה על בשרם.‬
‫חוויה שבה הזמן באמת, בפועל, ממש,‬
‫עובדתית, מעשית, שווה כסף.‬
‫סליחה?‬
‫יש פה מישהו?‬
‫בואו נצא ונציג את עצמנו.‬
‫יש פה מישהי.‬
‫יש פה מישהו?‬
‫בואו החוצה.‬
‫היי, שם!‬
‫שלושה אנשים.‬
‫כן…‬
‫רגע…‬
‫איך את הולכת על המים?‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫זה מוקרן מלמעלה.‬
‫שמת לב לזה, במקרה?‬
‫בוא רגע.‬
‫הזמן…‬
‫עלה.‬
‫אתמול זה עמד על 24 שעות.‬
‫שלום…‬
‫נעים להכיר.‬
‫שלום.‬
‫תגידו,‬
‫אתם חושבים שהזמן יגדל ככה כל יום?‬
‫שאלה טובה.‬
‫וואו.‬
‫אם הזמן ימשיך לעלות ככה,‬
‫זה לא אומר שנהיה כלואים פה לנצח?‬
‫למה את לבושה ככה?‬
‫לא נראה לי שזה נכון.‬
‫בינתיים אין הרבה כללים,‬
‫אבל אם הזמן מתארך, בטח יש לזה סיבה.‬
‫נראה שיש לא מעט כללים נסתרים.‬
‫אתה חושב?‬
‫אני לא מבינה בדברים כאלה.‬
‫אז אלה כולנו?‬
‫1, 2, 3…‬
‫רגע, אנחנו רק שישה.‬
‫שם.‬
‫היי.‬
‫אל תשבי לבדך, תצטרפי אלינו.‬
‫היא כנראה ביישנית.‬
‫או שהיא סתם גסת רוח.‬
‫אז את בקומה השנייה.‬
‫את בקומה 8,‬
‫אתה בקומה 3, את בקומה 4,‬
‫ואני בקומה 5.‬
‫קומה 6 וקומה 7.‬
‫אז מי בקומה הראשונה?‬
‫שלום.‬
‫אני רואה שכולם ביחד.‬
‫סליחה, אני קצת איטי.‬
‫צריך עזרה?‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫זה בסדר, אני רגיל.‬
‫אני בקומה הראשונה.‬
‫קוראים לי…‬
‫עזוב.‬
‫הרי לא ניפגש בחוץ.‬
‫המספרים מספיקים.‬
‫בסדר. בכל מקרה יהיה קשה‬ ‫לזכור את השמות של כולם.‬
‫סליחה, מישהו במקרה יודע‬
‫איפה השירותים?‬
‫אין.‬
‫מה?‬
‫מה זה?‬
‫זה הכול דמה.‬
‫הכול פה מזויף.‬
‫באמת?‬
‫מה?‬
‫מה זה?‬
‫הכול באמת מזויף.‬
‫חיקויים של הדבר האמיתי.‬
‫רגע, אז השירותים…‬
‫לא קיימים.‬
‫זה מוגזם.‬
‫נראה שבכוונה הוציאו מפה‬ ‫את התשתיות הבסיסיות,‬
‫כמו צנרת וביוב.‬
‫וגם המדים האלה.‬
‫מבחוץ הם נראים אמיתיים,‬
‫אבל אין פה כלום.‬
‫נכון. לפחות שהיו משאירים לנו כיסים!‬
‫זה ממש לא נוח.‬
‫ממש. בגלל שאין כיסים,‬
‫לא ידעתי איפה לשים את המפתח שלי.‬
‫שמתי אותו בתחתונים שלי בינתיים.‬
‫בדיוק.‬
‫אבל מה אני אעשה בלי שירותים?‬
‫אתמול חשבתי שזה רק ליום אחד,‬
‫אז קניתי מין מוצר כזה‬
‫שמשמש לקמפינג ולנהיגה למרחקים ארוכים.‬
‫שקית צרכים. קניתי כזאת והשתמשתי בה.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫ואיפה השארת אותה?‬
‫בחדר שלך?‬
‫אסור להוציא פריטים מהחדרים,‬
‫אז כן.‬
‫זאת אומרת שנצטרך‬ ‫להמשיך לרכוש שקיות צרכים,‬
‫במחיר גבוה פי מאה ממחיר השוק.‬
‫לא נראה לי שחייבים.‬
‫יש עוד דרך.‬
‫״פריטים לשימוש מחוץ לחדרים‬ ‫ניתן לרכוש בכיכר בתעריף מיוחד.״‬
‫ככה כתוב בעמוד 4 בספר הכללים.‬
‫אתה בטוח שמותר לנו להשתמש בזה?‬
‫ואם המחיר פה גבוה יותר מהמחיר בחדרים?‬
‫אני לא בטוח.‬
‫המחיר בחדרים גבוה פי מאה.‬
‫הם כנראה לא רוצים שיהיו לנו משאבים.‬
‫הם גם אסרו עלינו להוציא חפצים מהחדרים,‬
‫והציבו פה פיר חלוקה.‬
‫אני מניח שהם רוצים שנעשה רכישות קבוצתיות.‬
‫אז אולי נקנה משהו לניסיון.‬
‫כדי לדעת איך זה עובד.‬
‫אבל… אני מפחדת.‬
‫אני לא רואה פה שום צג.‬
‫מה נעשה אם זה יוריד לנו יותר כסף?‬
‫אם ככה,‬
‫בואו נצביע. שזה יהיה הוגן.‬
‫לא צריך להצביע, בואו ננסה וזהו.‬
‫קופסת מרלבורו אדום ומצית.‬
‫מה לעזאזל אתה עושה?!‬
‫מה? פה קונים, לא?‬
‫ראיתם?‬
‫הזמן ירד.‬
‫ברגע שהפריט הופיע,‬
‫הזמן הבהב וירד.‬
‫בכמה?‬
‫קודם זה הראה 30 דקות,‬
‫אז זה ירד בשתי דקות.‬
‫נראה שכאן קונים בזמן, לא בכסף.‬
‫חפיסת מרלבורו ומצית…‬
‫5,000 וון.‬
‫חפיסת מרלבורו עולה 4,500 וון,‬ ‫ומצית עולה 500 וון.‬
‫ביחד זה 5,000.‬
‫כן.‬
‫5,000 וון שווים שתי דקות,‬ ‫אז דקה שווה בערך 2,500.‬
‫אז עדיף לקנות כאן, לא?‬
‫אם היינו קונים את זה בחדרים שלנו,‬ ‫זה היה עולה 500,000.‬
‫נכון.‬ ‫-אולי ניכו את זה מהחדרים שלנו?‬
‫הסכום לא השתנה!‬
‫רגע…‬ ‫-הכסף עדיין שם!‬
‫מתי היא הלכה?‬ ‫-מתי עלית לשם?‬
‫טוב, הוא החליט לקנות בלי תוכנית,‬
‫אז קצת חששתי.‬
‫אבל הסכום לא השתנה.‬
‫אז נוכל לקנות דברים בשיטה הזאת.‬
‫לא ידוע כמה זמן נישאר.‬
‫נשארו לנו רק 35 שעות.‬
‫אם נעשה קניות עד שכל הזמן ייגמר,‬ ‫אז כל העסק הזה יסתיים?‬
‫כן.‬
‫עדיין לא ידוע איך או מתי הזמן יתארך.‬
‫אבל לפי גודל המקום, וסכום הפרס,‬
‫וכל העיצוב הפלצני הזה,‬
‫לא נראה לי שבנו את כל זה‬ ‫בשביל כמה ימים בלבד.‬
‫גם אצל עשירים, הכסף לא צומח על העצים.‬
‫אם זה יימשך ימים,‬
‫סכום הפרס יהיה ענקי.‬
‫אבל…‬
‫אומרים שאצל עשירים, הכסף עובד בשבילם.‬
‫יש אפילו טייקוני נפט‬
‫שחוצבים את השם שלהם במדבר, ודברים כאלה.‬
‫יש אנשים ששורפים מאות מיליארדים ביום‬ ‫כדי לטוס לחלל.‬
‫אולי להרים תוכנית כזאת זה כסף קטן בשבילם.‬
‫מאיפה לי? בחיים לא הייתי עשירה.‬
‫קודם כול בואו נחליט כקבוצה מה לרכוש.‬
‫פריטים הכרחיים בלבד.‬
‫אוקיי.‬
‫אמרנו שנחליט ביחד מה לרכוש,‬ ‫אבל זה לא היה פשוט.‬
‫יבש נורא בחדר שלי, אז בואו נקנה קרמים.‬
‫אחת אומרת שהיא צריכה משהו…‬
‫אני לא מורחת קרמים.‬
‫אחרת עונה לה שהיא לא צריכה את זה.‬
‫בואו נקנה כריות שיעזרו לנו לישון.‬
‫צורך קיומי של אחד…‬
‫כבר קניתי לי אתמול.‬
‫איך אפשר לישון בלי כרית?‬
‫בואו נוסיף עטים וניירות לרשימה.‬ ‫כולנו משתמשים בזה.‬
‫מה? מישהו פה סטודנט?‬
‫…חסר כל ערך בעיני אחר.‬
‫אני צריכה תחבושות היגייניות.‬
‫וכך, בשילוב האינטליגנציה המשותפת שלנו,‬
‫שמונה הומו־ספיינס שמוחם התפתח‬ ‫על פני מיליוני שנים של אבולוציה,‬
‫הרכישה הראשונה שלנו הייתה‬ ‫שמונה דליים מפלסטיק, 8 גלילי נייר טואלט,‬
‫4 אריזות תחבושות היגייניות,‬ ‫4 אריזות של שקיות זבל בשני גדלים,‬
‫וארבע חפיסות סיגריות, לרווחת המעשנים.‬
‫אז זה יהיה בית השימוש שלנו, כן?‬
‫כן.‬
‫כמה ברברת בשביל לקנות לעצמנו בתי שימוש…‬
‫- כעבור 36 דקות‬ ‫(לאחר שהצרכים האישיים טופלו) -‬
‫אז מתי מקבלים אוכל?‬
‫אני גוועת פה, ברצינות.‬
‫לא רק את.‬
‫גם לא אכלתי ארוחת ערב אתמול.‬
‫הבטיחו לנו אוכל ושתייה. למה זה מתעכב?‬
‫מה?‬
‫לא אכלתם?‬
‫אני כבר אכלתי.‬
‫איפה?‬
‫בפיר האספקה בחדר.‬
‫הוא הביא לי אוכל.‬
‫מלא מנות אוכל, ומים.‬
‫״מלא״? כמה?‬
‫12 מנות אוכל, ו־12 בקבוקי מים.‬
‫12? מה עשית בזה? אכלת הכול?‬
‫היו כל מיני מנות,‬
‫אז לקחתי ביס מכל אחת והשארתי,‬
‫ובמים השתמשתי לרחצה.‬
‫מה?!‬
‫טעמתי מכל מנה,‬
‫ואת כל המים גמרתי בבוקר.‬
‫מה נסגר?‬
‫רגע, כאילו…‬
‫אם קיבלת 12 מכל דבר,‬ ‫מן הסתם זה לא יועד רק לך.‬
‫למה לקחת הכול לעצמך?‬
‫זה לא היה רק בשבילי?‬
‫ודאי שלא!‬
‫השכל הישר הרי אומר‬ ‫שאם קיבלת 12 מכל פריט,‬
‫הרעיון היה שתתחלקי בהם.‬
‫עכשיו שאתה אומר, יש בזה משהו.‬
‫תפסיק, טוב?‬
‫די, תפסיק.‬
‫זה הגיע לחדר שלה, וזה היה ביום הראשון,‬
‫אז היא בטח חשבה שכולם קיבלו.‬
‫קומה 8, תחלקי איתנו בבקשה את מה שנשאר.‬
‫הממ…‬
‫מה ״הממ״?‬
‫מה היא מושכת זמן? זה מלחיץ אותי.‬
‫מה? את לא רוצה לחלוק?‬
‫את רוצה לזלול ולתת לנו למות ברעב?‬
‫בדיוק.‬
‫את לא אמורה לפעול על דעת עצמך.‬
‫מספיק עם המשחקים.‬
‫אני לא מעוניינת במנות האוכל.‬
‫למה היא מורידה את הז׳קט פתאום?‬
‫אני אוכלת רק ארוחה אחת ביום.‬
‫אתן לכם את כל המנות חוץ מאחת.‬
‫אבל בדיוק חשבתי…‬
‫אמרו שאסור להוציא פריטים מהחדרים.‬
‫אז תהיתי איך להתחלק בהם.‬
‫די כבר. תתלבשי.‬
‫בחיי…‬
‫אז אולי היא לא ידעה,‬
‫והחל מעכשיו נוכל להתחלק באוכל,‬ ‫כך שאין בעיה.‬
‫הם לא מרשים לנו להוציא פריטים מהחדרים,‬
‫ומספקים אוכל ושתייה רק לקומה 8.‬
‫הם רוצים שנעביר אוכל דרך הפיר.‬
‫פיר האספקה?‬
‫כן.‬
‫לפי מבנה הבניין,‬
‫נראה שכל הפירים מחוברים.‬
‫לא אמרת שהיו 12?‬
‫זה לא תואם את מספרנו.‬
‫היא צודקת.‬
‫12 מנות לשמונה אנשים.‬
‫זאת אומרת ש…‬
‫אם כל אחד מכם ייקח שתי מנות…‬
‫לי לא יישאר.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫הקומות העליונות יוכלו לאכול הכול,‬
‫והקומות התחתונות יוכלו לרעוב כל היום.‬
‫מקומה 8 לקומה 7, לקומה 6, לקומה 5,‬
‫לקומה 4, 3, 2, ואז לקומה 1.‬
‫השיטה הזאת יוצרת סדר חברתי לא שוויוני.‬
‫הקומות התחתונות נמצאות בנחיתות מובהקת.‬
‫טוב, קודם כול בואו נבדוק‬
‫אם אפשר להעביר אוכל דרך הפיר.‬
‫אחר כך נדבר על שיטת החלוקה.‬
‫קומה 8, סליחה שאני מבקש,‬
‫אבל אכפת לך לשלוח‬ ‫את המנות שנותרו דרך הפיר?‬
‫אנסה.‬
‫בכל מקרה אין מקום אחר‬ ‫שאפשר להשליך אותן לתוכו.‬
‫רק שנייה.‬
‫יש לך התנגדות‬
‫שכולנו נעלה למעלה ונבחן את זה ביחד?‬
‫כולכם?‬ ‫-זה היום הראשון שלנו.‬
‫הייתי רוצה לבדוק את זה בעצמי,‬
‫רק לידיעה כללית.‬
‫הוא צודק.‬
‫את היחידה שיודעת‬
‫כמה מנות וכמה בקבוקי מים היו בהתחלה.‬
‫זה רעיון טוב שכולנו נבדוק.‬
‫אני יודעת שכולנו רוצים לבדוק,‬ ‫אבל להתפרץ ככה לחדר של מישהי…‬
‫אנחנו לא בסיטואציה רגילה.‬
‫אנחנו משתמשים בחדרים גם לעשיית צרכים, ו…‬
‫דווקא לא אכפת לי.‬
‫בואו איתי.‬
‫כשחושבים על זה, הם אנשים מפחידים.‬
‫מה?‬ ‫-האנשים שבנו את כל זה.‬
‫יש לכאורה ספר כללים,‬ ‫אבל לא כתוב בו מה מטרת התוכנית,‬
‫או איך היא מתקדמת.‬
‫הם דילגו על כל הפרטים החשובים.‬
‫והכי מפחיד שאנחנו לא יודעים מה לעשות.‬
‫תן לי.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫לא, ברצינות. זאת עלייה ארוכה.‬
‫תודה.‬ ‫-בכיף.‬
‫אתה ממש נחמד, קומה 3.‬
‫נכון.‬
‫יפה מאוד מצדך.‬
‫זה בסדר.‬
‫וגם צדקת לגבי המחירים קודם.‬
‫מאיפה אתה יודע כל כך הרבה?‬
‫עבדתי פעם בפיצוצייה.‬
‫אני זוכר את רוב המחירים.‬ ‫את מוזמנת להתייעץ איתי.‬
‫אני יכול…‬
‫תודה.‬
‫נו, תן לי לעזור.‬
‫בטח.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫מה זה פה?‬
‫מה קרה?‬
‫מה זה?‬
‫למה החדר כזה גדול?‬
‫קומה 8! יש לך אמבטיה?‬
‫אצלכם זה לא ככה?‬
‫קניתי את אלה הבוקר.‬
‫לא רק הגודל שונה…‬
‫בכמה זה עלה עכשיו?‬
‫זה עלה בפעימה של מאות אלפים!‬
‫מאות אלפים…‬
‫מה זה?‬
‫אצלי זה רק 50,000.‬
‫את מקבלת 50,000?‬
‫מה?‬
‫אני מקבל 10,000.‬
‫לדקה.‬
‫זאת אומרת שבכל קומה, הסכום עולה בקצב שונה.‬
‫זה ממש דפוק.‬
‫מה?‬
‫מתברר שהמשכורת השעתית של קומה 8‬ ‫היא הרבה מעבר לשלנו.‬
‫היא מקבלת בערך 500 מיליון וון ביום.‬
‫אוי, שיט.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬