Ärligt talat så går polisen för långt nu för tiden.
Med sina förenklade domslut slaktar de Joseonfödda godtyckligt.
Och den där piskningsförordningen?
Den säger att vi bara lyder av stryk, så nu slår de oss med träpaddlar.
Efter ett par slag lossnar köttet och benen börjar synas…
Han tillhörde den japanska armén.
Vakta din tunga!
Han där borta?
Under förintelsekampanjen för några år sedan,
dödade han fler än hälften av frihetsarméerna.
Men sedan blev han besatt efter att ha råkat döda en shaman.
-Vad händer? -Är det där Jongno polisstation?
Kastade nån en bomb?
Jag undrar om nån dog.
-Vi går. -Jag hoppas att de inte kommer hit.
Jösses, vad var det som hände?
Undan!
Undan! Ur vägen!
Gärningsmannen sprang ditåt.
-Sök noggrant. -Ja, major!
Yoon, är det du?
Det är du.
Vad gör du här?
Jag är inte här för din skull.
Nån galning kastade en bomb mot stationen och dödade flera poliser.
Jag är här som förstärkning.
Gärningsmannen sprang hitåt. Såg du någon misstänkt?
Nej.
Jaså?
En misstänkt där borta!
Flytta på er!
Vi kan väl ta ett glas…
Vi kan väl äta middag nångång? Jag hör av mig.
Tack för att du räddade mig.
Jag ska återgälda det när jag kan.
Det behövs inte.
Vi har aldrig setts.
Du gillar väl självständighet?
Självständighet.
Ja, det skulle jag vilja ha.
Varför det?
Vem vill inte ha det? Jag kan inte jobba för nån jämt.
Jobba för nån? Jag tror inte att vi menar samma sak.
-Vilken självständighet menar du? -Joseon!
Joseons självständighet. Den menar jag.
"Hurra för Koreas självständighet!"
Jaha, den.
Varför pratar du om sånt? Du bryr dig inte om det.
Du har rätt. Jag bryr mig inte om självständighet.
-Vad har landet gjort för mig? -Ja.
Jag har inga skuldkänslor.
-Vi är inte frihetskämpar! -Just det!
Varför deppar vi då över att vi misslyckades med att mörda…
Misslyckades ni?
Vad hände?
Döda mig, Yoon!
Jag har begått ett brott mot vår historia!
Upp med dig. En man ska inte gråta över en sådan sak.
Nej!
Skjut mig om du har en pistol. Hugg mig om du har ett svärd.
Jag kunde inte göra det själv, för jag har bara min yxa!
Min mor där hemma borde inte behöva se sin döde son
i två delar, eller hur?
Hennes enda, yngsta barn!
Oj!
Döda mig också, då, när du dödar den här skitstöveln.
Det är okej. Upp med er. Vi hittar ett annat sätt. Upp.
-Choraeng-yi… -Jag kan inte!
Nej!
Vi blev manipulerade.
Någon lurade oss.
Va?
Är det sant?
Då så… Då är vi helt körda.
Tack och lov! Jag var livrädd.
Jag var så rädd för att berätta om vårt misslyckande…
Upp med dig. Upp med hakan. Det var inte bara vi som misslyckades.
Ska vi börja om på nytt nu?
Vad ska vi göra först?
Hitta pengarna eller döda byråchefen?
Vi ska göra båda.
Vi ska söka genom varenda by. Om det misslyckas korsar vi Duman
och finkammar hela Joseon.
Samla all information om pansarbilen
och den där chefen från Järnvägsbyrån. Gör det innan de lämnar Gando.
Men Yoon.
Den där kvinnan från Järnvägsbyrån…
Det Joseon ni väntar på kommer aldrig åter!
Hon är nog inte så illa som vi tror.
Hon grät
när hon höll tal och hyllade Japan inför Joseonfödda.
Är byråchefen en kvinna?
Visste du det?
Det spelar ingen roll.
Vi dödar henne om vi måste. Inga undantag.
Och ingen nåd.
Va? Vad är det för struntprat? Varför skulle vi släppa honom?
Mannen vi fångade är ett rödskägg vid namn Jang Ki-ryong.
Han har kontakter på generalkonsulatet i Myeongjeong.
-Det är general Katayamas order. -Men han stal pengarna.
"Stjäl pengarna. Använd dem i kampen." Du hörde det också!
-Det fanns inga pengar. -Va?
De visiterade alla banditerna och genomsökte deras läger.
-Det fanns inga pengar. -Var är de då? Hittades de?
Inte än, major.
Fan också.
Vad fan är det som händer?
Tae-ju.
Förbered mannarna.
På vad, major?
Vi måste stoppa avlämningen.
Och vi vet
var den ska ske.
Ur vägen!
Yoon!
Vad är det? Andas.
Killarna från Hoeryŏng berättade om kontorschefen på banken.
Han blev skjuten till döds. Ett Mauserskott i huvudet!
Mauser?
Ja, Mauser.
En Mauser C96. Du bär ett fint vapen.
Jag tror att vi har hittat den som tog våra pengar.
Du träffade en kvinna häromdagen.
Hon heter Eon-nyeoni. Nudelbutikens ägare sa det.
Hon har nåt som är vårt.
Var är hon nu?
Vad du än tänker göra, glöm det.
Vi har inte tid att lyssna på dig. Jag frågar igen.
Var är Eon-nyeoni?
Om du dödar ledaren för Grupp 3 kommer vår organisation att…
Sista chansen.
Eon-nyeoni.
Var är hon?
Hon sa att hon skulle till Changchun
med chefen för Järnvägsbyrån.
Hon sa
att det var hon som bad henne stjäla pengarna.
Chefen för Joseons järnvägsbyrå.
Gör er redo.
Vi ska till Changchun.
-Är du säker på att de kommer? -Vänta bara.
Changchuntåget måste passera här.
Ni är stendöda nu.
Hur vågar ni ta våra pengar, era jävlar?
Visst, pengarna är viktiga,
men uppdraget är att döda byråchefen.
Vi kan inte fly igen på grund av Gandolinjen.
Vi har jobbat hårt för att bosätta oss här.
Så ni måste lägga undan känslorna den här gången.
Tyck inte synd om flickan. Okej?
-Ja. -Ja!
Är alla redo?
Ja.
Då rider vi.
Framåt!
Kom igen!
Kom igen, fetto.
Vad la du i den?
Ett brev.
Till den som får pengarna.
Va? Är de inte till dig själv?
Och här trodde jag att du bara var en bakslug insider,
en anställd som stal järnvägspengar.
Det är inte vad…
Hur vet du vad mitt jobb är?
Det är inte det enda jag vet.
Jag vet också att du är chef med ansvar för Gandolinjen.
Jag kollade upp det innan jag kom.
Jag var inte den enda som var flitig.
Jag ska gå på toa. Stanna här.
Vad gör du?
Ursäkta mig.
Ursäkta.
-Jag har hittat henne. -Va?
Var?
Vänster sida, i mitten.
Hon med hatt.
Var är Eon-nyeoni?
Det fanns ingen annan där. Hon har väskan.
-Stanna här. -Yoon!
Va? Tänker du döda henne här?
Vi måste, så att världen får veta vad som händer om de försöker ta vårt land.
Fan.
-Döda dem. -Ja, major!
Du vill verkligen dö, va?
Vi hämtar vapnen.
-Va? -Hämta vapnen!
Något måste pågå där inne.
Gå! Spring!
Vi har väl ouppklarade affärer?
-Skynda på! -Spring!
Flytta på dig.
Skulle du göra det?
Fan också!
Hördu.
Ge honom det här meddelandet.
En hund dör när den lämnar sitt hem.
-Så du var budbäraren. -Ursäkta?
Du i den grå rocken!
Stanna!
Vad väntar ni på? Ta den där kvinnan!
Vad är det som pågår? Vad gör japanerna här?
Sluta prata och ta vapnen. Vi kan inte låta chefen dö.
Stanna! Rör er inte!
Det måste vara ett missförstånd.
Fröken!
Fröken Hee-shin!
Nam Hee-shin!
Ni tar fel…
Vad i helvete gör du?
Va? Vad är det nu?
Vad är det där? Major!
Sandstormen kommer!
Dö! Döda dem!
-Döda dem alla! -Dö!
Ishikawa…
Major…
Varför…
Major! Det är jag.
Det ser inte bra ut. Ska vi retirera?
Men budbäraren, då? Ska vi låta henne fly?
Döda dem alla.
Va?
Tänk inte ens på reträtt. Döda alla!
Ja, major. Som ni vill.
Mår du bra? Är du skadad…
Yoon! Undan!
Är du oskadd, Yoon?
-Ge mig min pistol. -Va?
-Min pistol! -Okej.
Ta er till Choi. Jag kommer efter när jag har hittat henne.
-Va? -Yoon!
Yoon!
-Klarar han sig? -Vad är det med honom?
Fasen!
Ta min hand!
Ett skott…
Där! Det är kvinnan! Hon är där borta!
Knuffa mig inte!
Gamle man!
Varför är det bara ni? Var är Yoon?
Just det, Yoon.
Tja… Du får berätta.
Han…
Sluta mumla och säg något! Vad hände med Yoon, era jävlar?!
Tack för att du överlevde.
Vi har mycket att prata om, inte sant?
Hur är det med benet?
Ingen fara.
Ni hade tur. Kulan nuddade bara.
Ni hade kunnat dö om den hade träffat ordentligt.
Tack.
Ursäkta. Får jag ställa en fråga?
Hur lång tid tar det till Changchun härifrån?
Fråga inte hur lång tid det tar till Changchun.
Fråga istället hur ni ska ta er dit levande…
-Rödskägg! -Spring!
Ta honom med dig! Skynda på!
Ta den!
Nej!
Ge hit den!
Nej!
Skona henne inte.
Chefen!
Vem är du? Varför följer du efter mig?
FÖR JOSEONS SJÄLVSTÄNDIGHET
Pengarna i väskan.
Skulle ni ge dem till frihetsarmén?
Var det därför ni stal pengarna till Gandolinjen?
Var ärlig.
Är ni en frihetskämpe förklädd till byråchef?
Varför undrar du?
Jag frågar en sista gång.
Är ni en förklädd frihetskämpe?
Är ni?
Ta er samman. Gör som jag säger om ni vill leva.
För helvete!
Man måste vara vid liv för att ha en övertygelse.
Det är bara en sak ni måste göra.
Håll er vid liv.
Håll er vid liv så länge jag lever.
Se upp!
När och var ska ni överlämna pengarna?
Den femte september.
Changchun.
Det är i dag.
Finns det en plan B?
Jeongwoljin, en järnvägsstation fyra km sydost om Changchun.
Ska ni återvända till Gyeongseong?
I Gando händer sånt här hundra gånger om dagen.
Om ni har tur blir ni skjuten,
annars blir ni tagen av armén eller rödskäggen
och misshandlad innan de sliter er i stycken och flår er.
Vill ni fortfarande göra det?
Oavsett vad som händer mig,
måste jag skydda pengarna.
Bara då
kan vi återfå vårt land.
Då ska jag eskortera er.
Det som hände kan hända igen.
Om jag dör och ni blir ensam, använd den här.
Som skydd.
Det är så mycket jag vill fråga, jag vet inte var jag ska börja.
Säg vad du vill säga.
Vem vet?
Jag kanske blir berörd och låter dig leva.
Som jag redan sagt till dina underställda,
är det inte jag som ska lämna pengar till frihetsarmén.
Det är inte jag!
Varför skulle jag göra det?
Jag vet bättre än att beblanda mig med frihetsarmén.
Vi genomsökte hennes bagage på tåget men hittade inga pengar.
Va?
De andra passagerarna då? Bland de döda?
Nej, major.
Vi tror att budbäraren kom undan.
Okej.
Jag tror dig.
Varför skulle du göra nåt som riskerar din familj?
Förlåt. Jag hade väl fel.
Tack.
Ni är verkligen en resonabel man, major.
Det är genant att säga,
men det är lite av ett nödläge nu.
Jag tog hit varenda soldat jag hade för att få nåt gjort, men…
Jag har inte åstadkommit något.
Så tråkigt.
Jag menar det. Verkligen.
Jag kan inte återvända så här.
Jag åkte ända till Gando, detta gudsförgätna land,
för att krossa rebellerna.
Med det sagt,
behöver jag din hjälp så att jag har nåt att visa upp.
Säg bara till.
Om jag kan hjälpa er med något, vad som helst…
Jag såg något konstigt.
Jag såg nån som inte borde vara vid liv.
Vem kan det vara?
Varför dödade du inte honom?
Jag vet inte vad…
Du vet! Du vet vad jag pratar om.
Säg mig. Varför dödade du inte den jäveln?
Jag vet inte vem ni såg som får er att säga så…
…men för fem år sedan…
Vet du fortfarande inte?
Hjälper det om jag skjuter skallen av dig?
Berätta.
Se så.
Varför dödade du inte Lee Yoon?
Döda Lee Yoon.
Slutför det som du misslyckades med för fem år sedan.
Du vill väl förtjäna ditt uppehälle?
Jag vet vem du jobbar med och var du bor, så gör inget dumt.
Ge mig Lee Yoons huvud.
Glöm inte.
Lee Yoon måste dö om du ska leva.
-Varför tittar ni på mig så där? -Va?
Jag är förvirrad. Jag begriper inte hela den här situationen.
Jag skulle döda er för att ni jobbar åt staten.
Nu hjälper jag er för att ni är en frihetskämpe.
Frihetsarmén måste bli starkare
så att Joseons folk i Gando kan få ett bättre liv.
Du låter som om
du har ett stort intresse för Joseons frihet.
Har jag rätt?
Jag vet inte.
Jag har inte funderat på det,
och tänker inte göra det.
Jag var en obetydlig slav.
Hur kan du säga en sån sak?
Ingen kan vara obetydlig.
Bara tankar kan vara obetydliga.
Ursäkta mig.
Får jag be om ditt namn, om det inte är oförskämt?
Jag menar inget annat.
Men du hjälper mig så mycket.
Jag borde åtminstone veta det.
Tänk inte på dem som bara passerar.
Fokusera på att ta er härifrån.
Det är bäst för oss båda.
Titta inte. Vrid inte på huvudet. Titta framåt.
Joseonfödda…
Annars dör vi.
…de tar aldrig slut.
Jag är dödstrött på att tillfångata folk från Joseon jämt.
Hur många tog du?
Omkring 20, tror jag. Nu vill jag kräkas när jag ser på dem.
Du har rätt.
UPPRORISK PERSON FRÅN JOSEON
Hur hamnade ni i rörelsen?
Jag ville att vår mark
skulle ärvas av våra ättlingar.
Man behöver mark för att ha ett land, ett språk och ett folk,
men japanerna tog den av oss.
Vi måste ta det tillbaka så att våra ättlingar inte skäms.
Därför gör jag det här.
Men jag är inte till stor hjälp än.
Hur hamnade du i Gando?
Det är en lång och tråkig historia.
I Gyeongseong
ser många fortfarande Gando som hoppets land.
De tror att de kan fly från Japans förtryck
och leva lyckligt i Gando,
i egna hus på egen mark.
Men
det riktiga Gando, som jag upplevde,
är väldigt annorlunda än historierna.
Det är dystert.
Jag ser inget här.
Just nu är det dystert och man ser inget här.
Så jag tänker slåss och skydda det
tills vi får ha våra egna hus på vår egen mark,
som de säger i Gyeongseong.
Om pengarna hamnar hos frihetsarmén
vet jag inte hur det går för Joseon, men det skyddar de Joseonfödda i Gando.
Det är allt jag behöver.
Inget annat.
Du…
Vi har träffats förut, inte sant?
Nej.
Vi har aldrig setts.
Vi börjar söka i Jilin.
San-gun når 80 km sydost.
Okej.
Geumsu, 80 km nordost.
Jag söker 80 km sydväst.
-Choraeng-yi, 80 km nordväst. -Okej.
-Uppfattat? -Ja.
Ge mig den.
Så där.
Kom inte tillbaka innan ni hittat Yoon.
Sök 20 km om dagen.
Missa inte en centimeter. Chefens liv hänger på det här.
Är det verkligen nödvändigt?
Yoon är ingen idiot. Han är säkert snart tillbaka.
Han dödar tjejen och återvänder med pengarna.
Ska du inte leta?
Är det vad du säger?
Frågar du mig så har du ingen lojalitet alls.
Herregud.
Jag antar att jag har vaxproppar med tanke på hur det låter.
Hör du.
När Geumsu och jag sa att vi borde leta efter Yoon,
vad sa du då, San-gun? Du sa att vi borde gå.
Hur vågar du snacka om lojalitet, idiot?
Jag sa så för att…
Yoon sa till mig att gå före, så jag…
Hur vågar du tala så till mig? Kallade du mig idiot?
Ta tillbaka det.
-Sluta. -Varför? Idiot.
Din jävel!
Din lilla…
Sluta, båda två!
Sluta! Klarar ni inte en minut utan att slåss?
Ni har en gäst.
Knuffa inte!
Det har blivit så trevligt här
på bara fem år.
JEONGWOLJIN
Vad gör ni här?
Jag kom hit för frihet.
Hur är det i Gyeongseong?
Efter första mars-rörelsen
har Japan ändrat inställning till ett kulturellt styre.
Men det oroar mig.
Det är en svekfull politik för att nära pro-japanska känslor
och splittra Joseons folk.
De försöker hindra oss från att enas
och hindra frihetsrörelsen.
Det gör mig ledsen.
Du kom inte till Changchun i går. Jag har varit orolig.
Bra att du klarade dig.
Låt mig ta väskan.
Vi ska använda dem väl för Joseons självständighet.
Ja.
Jag hoppas att de är till hjälp.
-Vad är det här? -Ett brev till president Seo Il.
Vad är det för siffror?
"För Joseons självständighet."
Bla bla…
Och sen är det siffror.
"Ett, tre, tre, noll, ett, åtta, tre…"
Ser du många siffror där?
Ja.
Jag visste inte.
Fröken.
Fröken…
Håll er vaken. Fröken?
Fröken.
Vakna. Stanna kvar. Fröken!
Håll ut lite till. Stanna kvar!
Det kommer att bli bra.
Det ordnar sig.
ALLA PERSONER, PLATSER, ORGANISATIONER, BENÄMNINGAR OCH HÄNDELSER
SOM NÄMNS ELLER BESKRIVS ÄR PÅHITTADE
ALLA LIKHETER MED VERKLIGHETEN ÄR OAVSIKTLIGA
Undertexter: Lisbeth Pekkari