16 ÅR TIDIGARE, 1904
Du.
Är hon här? Kvinnan du har gillat i mer än tio år?
Är din?
Hon är här.
Vad som än händer måste vi båda berätta hur vi känner. Okej?
Jag ska hälsa på folk. Gå dit bort och dansa.
Dansa?
Skaka lite på kroppen! Jag är strax tillbaka.
Och kom ihåg.
I dag är vår enda chans.
-Gå nu! -Vänta…
Det måste vara ert första krig.
Ursäkta?
Ja, det är första gången här.
Jag vet inte hur ni hamnade här,
men jag hoppas att ert svärd
inte riktas mot de svaga eller våra landsmän.
Jag ska tänka på det.
Vad heter ni?
Lee Yoon.
Jag hoppas att ni återvänder levande, herr Lee Yoon.
Fröken,
herr Lee Gwang-il ringde och sa att han ska träffa herr Lee Sang-guk.
Tack så mycket.
Det här är Nam Hee-shin från Joseons järnvägsbyrå.
Jag vill tala med major Miura.
Ni är säkert förvånad över det här.
Förlåt mig, farbror. Jag borde ha besökt er oftare.
Det är ingen fara. Så är det när man är upptagen.
Jag vet att det är sent påkommet,
men tack vare er är jag och Hee-shin nu trolovade.
Jag känner mig som världens lyckligaste människa.
-Tack, farbror. -Inte alls.
Jag ska föra befäl över 19:e divisionen i Nanam.
Visste ni det?
Jag har hört det. Jag önskar dig all lycka.
Är allt i ordning här innan du åker?
Ja. Det är nästan slutfört.
Det finns en rebell, Jang Seok, som vi tillfångatog för ett par dagar sen,
och han berättade
vem ledaren för hans gäng är.
Varför gjorde ni det?
Varför har ni ljugit för familjen och umgåtts med såna som han?
Jag förstår hur ni tänker.
Att återta ett fallet land…
Det är strålande. Det ser säkert nobelt ut på ett vis.
Men farbror,
det är tio år sedan Joseon föll.
Landet tillhör Japan nu.
Så sluta upp med de där meningslösa påhitten, och kom med mig.
Gwang-il.
Jag har velat fråga dig och din far en tid.
Vad kommer härnäst?
När japsarna invaderade Gangwha och Joseons fall närmade sig,
tog du och din far Japans parti.
Allt i världen är som en blomma.
Ingen blomma är röd i tio dagar.
Jag säger bara att Japans tur också tar slut en dag.
Då kommer du och din far säkert att säga samma sak.
"Japan står på ruinens brant, så kom med mig."
När det sker, vilket land tar du parti för då?
Har du något i åtanke redan?
Farbror.
Man måste hänga med.
Joseons öde är beseglat.
Gwang-il.
Låt inte den nya tiden förblinda dig för historien.
Den nya tiden kan fatta fel beslut, men det gör aldrig historien.
Historien misslyckas aldrig med att bedöma de handlingar du utför i dag.
Ja ska sjunga "Soldatens sanna natur".
Är det körsbärsblom På kragen?
Blommorna flyger över Yoshino Likt en storm
Om du föddes som japan
Fall som en blomma vid fronten
Ett fotlångt gevär är inget vapen
Ett tumslångt svärd är inget att ha
Visste du inte det? Här är den japanska andan
Vässad och skärpt under tvåtusen år
Ni måste komma med oss, herr Lee Sang-guk.
Länge leve kejsaren!
Länge leve
kejsaren
Prata! Nu!
"Min kära Hee-shin.
Mitt hjärta värker av tanken på att jag inte får träffa dig på ett tag.
Tid utan dig är meningslös."
Det här är bra.
En stolt elev från Tokyos universitet.
Tack.
"Att förälska mig i dig är det finaste som hänt i mitt liv.
Du är min enda anledning att existera i denna värld…
Det är bra,
men Hee-shin är en patriot.
Jag kan inte existera bara för henne. Det måste vara Hans majestät.
Fixa delen efter "det finaste som hänt".
Ja, major.
Prata, ditt kräk!
-Börja skriva om brevet här. -Ja, major.
Har han inte pratat än?
Nej, major.
Farbror.
Vem var mannen som Jang Seok skulle träffa?
Var det budbäraren?
Ni är beundransvärd, farbror.
Hör ni skriken? Hör ni hur de tjuter?
Det är era män.
Ni sa tydligen till dem att allt gick som planerat
och att Jang Seoks gripande inte hindrade något.
Det innebär att er budbärare
kommer att vara i Changchun den femte september.
Vem är han?
Hur ska ni få pengar till frihetsrörelsen?
Berätta.
Han kommer att gripas. Varför inte låta mig göra det?
Det vore bra för er också om er brorson blir framgångsrik.
Inte sant?
Hämta chilipulvret.
Ja, major.
Envisheten ligger i släkten, va?
Jag vet att ni har svaga lungor. Hur ska ni uthärda det här?
Ni kan dö av det.
Om det skulle ske…
…så gråter jag för er.
Vad är din plan?
Vad är det du planerar?
Inte? Tänker du inte säga något?
Tänker du bara dö här?
Berätta.
Berätta, din jävel! Vad planerar ni?
Brevet är färdigt!
"Att förälska mig i dig är det finaste som hänt i mitt liv.
I dag, i morgon, och så länge jag lever,
ska jag bara älska dig."
Det är bra.
Bra jobbat, Tokyo universitet.
Ga…
Gando…
Vad sa ni?
Ga…
Gandolinjen…järnvägsmedel…
Pengarna till Gandolinjen?
Släpp ner honom!
Vad är det med de pengarna?
Ska ni stjäla dem för att finansiera rörelsen?
Vatten.
Ge mig vatten.
Vatten? Vill du ha vatten?
Okej. Tae-ju, hämta vatten.
Berätta vem budbäraren är.
Tog du med ett vapen hit in?
Jag förväntade mig inte…
Är du ens soldat?
Är du? Hur vågar du ta med ett vapen hit?
Kallar du dig soldat? Du tog med ett vapen hit in!
Släpp! Släpp mig!
Släpp mig, din jävel!
Är du okej?
Byggpengarna till Gandolinjen.
Femte september, Changchun.
Det är allt vi vet, va?
Ja, major.
En oidentifierad person
ska stjäla pengarna till bygget av Gandolinjen
och frakta dem till Changchun den 5 september.
Det är allt vi vet.
Byggpengarna för Gandolinjen…
…skickas från bankens Hoeryŏngkontor till Myeongjeong.
Om det är Myeongjeong…
…så kan Hee-shin vara i fara.
Vi har inget val.
Vi måste åka.
Vi? Vi är inte officiellt förflyttade än.
Ska jag vänta på att bli förflyttad
för att skydda kvinnan och landet jag älskar? Gör alla redo.
Vi åker själva…
…och dödar de där jävlarna.
När vi lämnar stationen är vi främlingar för varandra.
Vi delar på oss och möts här när jobbet är gjort.
Och sedan…
Vi åker förbi Changchun tillbaka till Gyeongseong.
-Eller hur? -Ja.
Du vet vad du måste göra om du åker fast, eller hur?
Du måste dö ensam. Förråd mig inte.
Förstår du?
Jag vet det.
Men får jag fråga en sak?
Ja, men håll det kort.
Håll det kort?
Okej.
Har du alltid varit en sån otrevlig skithög?
Det skulle vara kort.
Så jag sammanfattade det.
Jag tar den här.
-Behåll växeln. -Va? Det här räcker inte.
Kom tillbaka och betala! Stanna!
Kom tillbaka, din jävla tjuv!
Stanna!
Är ni fröken Nam Hee-shin från Järnvägsbyrån?
Ja.
Jag är överintendent Ōoka från det japanska konsulatet.
Jag ska ta er till Myeongjeong. Den här vägen.
Välkommen.
Jag skulle ha hämtat er om jag vetat i förväg.
-Förlåt mig. -Det var därför jag inte sa något.
Ni behöver inte hämta mig. Jag är inte viktig.
Tog ni hand om det jag bad om?
Självklart.
Jag anlitade några pålitliga män och instruerade dem som ni sa.
Fint. Bra jobbat.
Ju fler som vet om det, desto bättre för oss.
Smaklig måltid.
Jag hörde nyheten om Kim Tae-son, ledaren för grupp 1.
Det var olyckligt.
Hur då olyckligt?
Han utförde inte uppdraget och lät måltavlan leva.
Folk som han förtjänar att dö.
Varför ska man få betalt utan att göra jobbet? Kräk.
Ni har väl aldrig gjort något sådant? Låtit måltavlan leva. Som herr Kim.
Lägg av.
Säg inte ens så. Jag dödar mina måltavlor.
Jag dör om jag inte dödar dem.
Oroa er inte. Det har aldrig hänt.
Så sluta oroa er i onödan och gör bara som jag säger.
Se till att föra Hwang Sam-deok till mig.
Jag var precis på väg till Hoeryŏng för det.
Jag ska prata med Hwang Sam-deok och återvända med goda nyheter.
Då ska jag ge mig av. Adjö.
Adjö.
Är det första gången i Myeongjeong?
Ja, det är det.
Det är livligare än jag trodde.
Och fridfullt.
Säger ni det?
Det gläder mig.
I Gyeongseong är det många som ser Gando som hoppets land.
Nu när jag är här tänker jag att de kanske har rätt.
Hur länge har ni varit i Myeongjeong, överintendenten?
Ungefär tio år.
Tio år.
Det är länge.
Ja, det är länge. Jag ser fram emot att få åka hem igen.
Åt helvete med det stora imperiet Japan.
Vem bryr sig?
Vad menar du?
-Hur vet rödskäggen om det? -Inte fan vet jag.
"Pengarna för Gandolinjen, 200 000 won, ska fraktas."
Alla revolvermän i området vet det.
Vem är det som glappar? Hur kan alla banditer här veta det?
Fan också.
Fröken Nam, det är marknad i dag, så vi kan inte köra längre.
Ingen fara. Jag går.
Där är ert hotell.
Låt mig ta väskan.
Nej, det går bra.
Jag ska gå själv och se mig om i staden när jag ändå är här.
Är ni säker?
Meddela mig när som helst om ni behöver något.
Då så.
Transportplanen har väl inte ändrats? Ryktet kan ha skrämt dem.
Ryktet har bara spritts bland rödskäggen i Gando.
Inget att oroa sig för.
Du borde oroa dig för oss!
Alla, från Jang Ki-ryong till de där banditerna, är ute efter pengarna.
Hur ska vi skaka av oss dem och ta pengarna?
För helvete. Om jag får tag på den som spred ryktet så är han död.
Kan det inte vara Choraeng-yi?
Magkänslan säger mig att det är den jäveln.
Sluta tvivla på honom. Han är godhjärtad.
Och lojal, så tvivla inte.
Jag tvivlar inte, okej? Jag känner Choraeng-yi, men…
Yoon.
Knuffas inte.
Yoon!
Hej.
Är ni hungriga i dag igen?
Jag tänker alltid på henne när jag är här.
Hon var min första i allt.
Hon var den första av herrskapet
som ville veta mitt namn, inte min herres.
Och hon var…
…den första som gjorde mig lycklig bara av att se på henne.
Men hon minns mig säkert inte.
Så,
blöder ditt hjärta också?
Jag känner ånger. Hade jag vetat hur jag skulle sakna henne…
…skulle jag ha sett henne mer.
Men om vi möts igen i framtiden,
så dör du på riktigt.
Din jävel. Det är verkligen du.
Vad var det?
-Var det ett pistolskott? -Vad är det som pågår?
Myeongjeong är verkligen en farlig plats.
Vad för dig hit?
Vad för mig hit?
Du skulle dö för fem år sen. Varför lever du?
Fan också.
Undan!
Kom fram.
Kom fram!
Det är din sista chans.
Nästa gång träffar jag. Släpp vapnet och kom fram.
Då blir det enkelt. Låt oss inte krångla till det.
Okej?
Kallar du det här enkelt?
Håll käften och dö!
Yoon. Är du oskadd?
Vem fan är du?
Varför sköt du på min bror, din jävla subba?
Du är en fräck och orädd subba. Hör du, din ruttna jävel!
Har du en syster?
Du gjorde allt möjligt för nån som var redo att dö.
Lägg dig inte i, Seon-bok. Du gör det bara värre.
Hur ska jag hålla mig undan när hon skjuter på dig?
Jag ska peppra henne med kulhål. Jävla kärring. Vill du dö?
Den där gamla tanten kan inte sluta med fulpratet.
Hallå, fröken!
-Fröken? -Känner du mig?
Ja, det gör jag!
Du är en subba som inte vet vem hon bråkar med.
Nu ska du dö och ruttna.
Helt otroligt.
Den där gamla tanten får mig att vilja döda henne.
Du ska få ångra…
Skit.
Uppställning!
Avvakta.
Just nu orsakar ni
allvarlig fysisk och psykisk skada.
Släpp era vapen genast och ge upp.
Jag antar att ni inte vill det. Då dömer jag er kollektivt.
Öppna eld om de inte kommer ut på tio.
-Uppfattat? -Ja, överintendent!
Ett.
Vad ska vi göra?
Tre.
Vad ska du göra nu? Du försökte döda mig, och nu ska du dö.
Fyra.
Det är ditt fel, subba!
Fem.
Ladda gevären.
Vad ska vi göra?
Sex.
Släppa vapnen och gå ut?
Eller dö här?
Du bestämmer.
Sju.
Det här är inte över än.
Jag ska döda dig, när det än blir.
Visst. Jag väntar.
När det än blir. Jag håller mig vid liv till dess.
Åtta.
Nio.
Tio.
-Alla… -Vänta!
Skjut inte!
Så det var du, Lee Yoon.
Finns det fler?
Nej!
Jo! Det finns en till!
Det är Seon-bok!
Ni la inte märke till mig!
Överintendenten! Ni behöver nog glasögon.
Ska jag ordna ett par?
Förlåt!
Fan, min rygg gör ont.
Hördu.
Varför lever du?
Det är en lång historia.
Det struntar jag i. Berätta. Jag kommer att dö på grund av dig.
Grejen med min organisation är att de dödar den som inte gör sitt jobb…
Det är en lång historia för mig också.
Hur som helst, du borde gömma dig tills jag kommer och dödar dig.
Gå inte omkring så att min chef ser dig.
-Vem är det? -Tja…
Om det inte är alltför oartigt, kan vi få prata i enrum?
Vad gäller det?
Visst!
Vem är det där?
Tack, mina herrar.
Som ni vill. Ursäkta oss.
Är du mannen
som snackade om 200 000 won som ska skickas till järnvägen?
Min general vill veta
om du är den som sprider ryktet om att 200 000 won
ska transporteras från Hoeryŏng?
Sa du till polisen?
Har du berättat för konsulatpoliserna också?
Tänker du berätta?
Tänker du
berätta för dem framöver?
Kan jag lita på dig?
Kan vi lita på dig?
Jag litar på dina avsikter.
Men jag litar inte på ditt ord.
Generalen litar på dina avsikter.
Tack!
Tack för att ni litar på mig!
Han sa däremot
att han inte litar på ditt ord.
General.
Hörde du det där?
Glöm det du precis hörde.
Om du vill leva.
Sluta prata strunt, och gå bara. Okej?
Eller kom in hit och slåss.
Vi går.
Visst är det frustrerande?
Du ville ta dem själv, men alla vill ha en del av bytet.
Hör du.
Jag hoppas verkligen
att du försöker stjäla pengarna.
Så att jag kan döda dig då.
Slå två flugor i en smäll. Det bästa av två världar.
Bra, va?
Vill ni att de släpps?
Det går inte.
Menar ni att vi ska avrätta dem inför hela byn i stället?
Det låter bra.
Det vore bra för ordningen också.
Om vi dödar en Joseonfödd så som läget ser ut just nu,
så skapar vi tio…nej hundra nya rebeller.
Om det sker,
blir det bara mer jobb för oss.
Överintendent Ōoka. Ska vi inte ta en enklare väg?
Men, mitt jobb då?
Vad händer med mitt jobb?
"Upprätthåll ordningen i Myeongjeong och norra Gando,
där det japanska generalkonsulatet finns.
Det är er plikt.
Om ni gör ett utmärkt arbete, skickar jag hem er om två år."
Var det inte så ni sa?
Det var för tio år sedan.
Vi kan göra som ni säger framöver, men inte nu.
Släpp dem. Det är en order.
Nej.
Herr konsul!
Det är en order för landets bästa. Lyd!
Varför klagar du så mycket? Varför?
Kan du inte bara göra det?
En order för landets bästa?
Det stora japanska imperiet. Den östasiatiska sfären.
Är det vad ni menar?
Som någon som arbetat i detta ödeland i mer än tio år på grund av de orden,
har jag bara en sak att säga.
Ta det där skitsnacket och mata hundarna med det!
Ursäkta mig!
Va?
Mata hundarna med det?
Vad sa du, din förrädare?
Hördu.
Är du också här för pengarna?
Kom du tillbaka för de 200 000 till järnvägsbygget?
Varför skulle jag annars komma?
Till en sömnig stad som denna.
Bli inte skraj och ändra era planer, va?
Dagen kommer då vi ska ta hand om våra oavslutade affärer.
Vi ödslar ingen mer tid.
Bli inte girig och återvänd till Gyeongseong.
Du vill inte riskera livet.
Du.
Du är en lustig en. Vem är du att säga vad jag ska göra?
Du är lustigare, subba. Du har ingen hyfs eller respekt.
Hon är säkert av låg börd.
Fröken.
Kan du sluta kalla mig subba?
Jag har ett namn. Eon-nyeoni!
Du är en subba. En gång subba, alltid subba.
Jag borde göra något åt den där fula munnen…
Om du gör stöten,
får du slåss mot oss och männen vi såg där inne. Det är riskabelt.
Oroar du dig för mig eller hotar du? Eller är det ett hot förklätt som oro?
Du sa att du ska döda mig en dag.
Då måste du överleva till dess.
Det rör inte dig om jag lever eller dör.
Oroa dig för ditt eget liv.
Du är i knipa, vet du.
Så du tänker inte ge upp?
-Skulle du? -Då har vi inget val.
Låt oss göra det vi är bra på.
Visst.
Det kan vi göra.
Fast jag vet inte vad du är bra på.
ALLA PERSONER, PLATSER, ORGANISATIONER, BENÄMNINGAR OCH HÄNDELSER
SOM NÄMNS ELLER BESKRIVS ÄR PÅHITTADE
ALLA LIKHETER MED VERKLIGHETEN ÄR OAVSIKTLIGA
Undertexter: Lisbeth Pekkari