16 ÅR SIDEN, I 1904
Du.
Er hun her? Kvinnen du har vært betatt av i over ti år?
Hva med din?
Hun er her.
Vi må bekjenne følelsene våre i dag, uansett hva. Ok?
Jeg skal hilse på noen. Gå og dans imens.
Danse?
Bare rist på kroppen. Jeg er straks tilbake.
Og husk.
I dag er vår eneste sjanse.
-Gå! -Vent…
Dette må være din første krig.
Hva?
Ja, det er første gang jeg er her.
Jeg vet ikke hvordan du har endt opp her, men jeg håper ditt gevær og sverd
ikke vil pekes mot de svake og våre landsmenn.
Jeg skal huske på det.
Hva heter du?
Lee Yoon.
Jeg håper du kommer tilbake i live, hr. Lee Yoon.
SONG OF THE BANDITS
Frøken,
hr. Lee Gwang-il ringte for å si at han skal møte hr. Lee Sang-guk.
Ok. Takk.
Dette er Nam Hee-shin fra Joseon jernbanebyrå.
Jeg vil snakke med major Miura.
Du er nok overrasket over invitasjonen. Jeg beklager, onkel.
Jeg burde besøke deg oftere.
Det går bra. Sånn er det når man er opptatt.
Jeg vet at dette kommer altfor sent,
men takket være deg er jeg forlovet med Hee-shin.
Jeg er verdens lykkeligste om dagen.
-Takk, onkel. -Bare hyggelig.
Visste du at jeg har blitt utkalt til den 19. divisjonen i Nanam?
Jeg har hørt det. Jeg ønsker deg alt godt.
Har du ordnet opp i det du skulle her?
Ja. Jeg er straks ferdig.
Vi arresterte en rebell for noen dager siden, Jang Seok,
og han røpte
hvem lederen deres er.
Hvorfor gjorde du det?
Hvorfor har du løyet til familien og menget deg med slike som ham?
Jeg skjønner hvordan du tenker.
Gjenreise et tapt land…
Ja, det er flott. Det er vel edelt på en måte.
Men onkel,
det er ti år siden Joseon falt.
Dette er Japan nå.
Så ikke kast bort kreftene dine og slutt deg heller til meg.
Gwang-il.
Jeg har ønsket å spørre deg og faren din en stund nå.
Hvem blir de neste?
Da japanerne invaderte Ganghwa-øya og Joseon nesten hadde falt,
tok du og faren din Japans side.
Alt i verden er som blomster. Ingen blomst er rød lenger enn ti dager.
Japans hell vil også snu.
Da vil du og faren din sikkert si det samme.
"Japan holder på å gå under, så slutt deg til meg."
Når det skjer, hvilket land vil du ta side med?
Har du tenkt over det?
Onkel.
Du må følge med i tiden.
Joseons skjebne er fullendt.
Gwang-il.
Ikke la jakten på det nye gjøre deg blind for historien.
Nye ideer kan ta feil, men det gjør aldri historien.
Historien vil ikke mislykkes i å dømme dine handlinger.
Jeg vil nå synge "En soldats sanne natur".
Er det kirsebærblomster på kragen din?
Blomster blåser over Yoshino Som en storm
Er du født japansk
Fall som en blomst i kamp
En fot langt gevær er ikke et våpen
En tomme langt sverd er ubrukelig
Har du ikke hørt det? Dette er den japanske ånden
Smidd og slipt i 2000 år
Du må bli med oss, hr. Lee Sang-guk.
-Lenge leve keiseren! -Lenge leve keiseren!
Lenge leve
keiseren!
Ut med det!
"Min kjære Hee-shin.
Hjertet mitt verker av tanken på å være borte fra deg.
Tiden uten deg er meningsløs for meg."
Dette er bra.
En følge av din gode utdannelse.
Takk.
"Å falle for deg er det fineste som har skjedd meg.
Du er den eneste jeg lever for i denne verden…"
Det er veldig bra,
men Hee-shin er ganske patriotisk.
Hun er ikke den eneste jeg lever for. Det må være Hans Majestet.
Fiks delen etter "det fineste som har skjedd…"
Skal bli.
Snakk, avskum!
-Begynn å skrive om brevet her. -Ok.
-Har han fortsatt ikke snakket? -Nei, han har ikke det.
Onkel.
Hvem var mannen Jang Seok skulle møte?
Var det kureren?
Du er beundringsverdig.
Hører du skrikene? Hører du dem hyle?
Det er bare dine menn.
Du har visst sagt at operasjonen vil gjennomføres som planlagt,
at det ikke endrer noe at Jang Seok ble tatt.
Det betyr at kureren kommer til Changchun 5. september.
Hvem er denne mannen?
Hvordan skal du skaffe midler til uavhengighetsbevegelsen?
Fortell.
Han blir tatt uansett, så la nevøen din ta ham.
Ville vært fint for deg også om din eneste nevø lykkes.
Ikke sant?
Gi meg chilipulveret.
Ja.
Ligger staheten i familien vår?
Jeg vet at du har svake lunger. Hvordan skal du holde ut dette?
Du kan dø av dette.
Hvis det skjer…
…skal jeg gråte over deg.
Hva er planen din?
Hva planlegger du å gjøre?
Nei? Vil du ikke prate?
Skal du bare krepere her?
Fortell.
Fortell, din jævel! Hva er planen?
Brevet er ferdig!
"Å forelske meg i deg er det fineste som har skjedd meg.
I dag, i morgen, og så lenge jeg lever,
vil jeg bare elske deg."
Det er bra.
Bra jobbet, universitetsgutt.
Ga…
Gando…
Hva sa du?
Ga…
Gando-linjens jernbanefond…
Gando-linjens jernbanefond?
Slipp ham ned!
Skal du rane fondet til Gando-linjen for å finansiere uavhengighetsbevegelsen?
Vann.
Gi meg litt vann.
Vann? Vil du ha vann?
Ok. Gi ham litt vann.
Fortell meg hvem kureren er.
Tok du med et våpen inn hit?
Jeg forventet ikke at noe sånt…
Er du engang en soldat? Er du? Våger du å ta med en pistol hit?
Kaller du deg soldat? Du tok med en pistol inn hit!
Slipp meg!
Slipp meg, din drittsekk!
Går det bra?
Gando-linjens byggefond.
Den 5. september, Changchun.
-Det er alt vi har, ikke sant? -Ja.
En uidentifisert person
vil stjele byggefondet til Gando-linjen
og transportere pengene til Changchun den 5. september.
Det er alt vi vet.
Byggefondet til Gando-linjen
blir sendt fra Joseon Banks Hoeryŏng-filial til Myeongjeong.
Om det stemmer…
…kan det sette Hee-shin i fare.
Vi har ikke noe valg.
Vi må dra.
Vi?
Men vi er ikke offisielt overført ennå.
Må jeg vente til jeg blir overført
for å beskytte kvinnen og landet jeg elsker? Gjør alle klare.
Vi drar og dreper jævlene selv.
Når vi forlater stasjonen, er vi fremmede for hverandre.
Vi deler oss og møtes her når jobben er gjort.
Og så…
Drar vi innom Changchun og vender tilbake til Gyeongseong.
-Ikke sant? -Ja.
Du vet hva du må gjøre om du blir tatt, ikke sant?
Du må dø alene. Ikke avslør meg.
Skjønner du?
Jeg vet det allerede, ja.
Men kan jeg spørre om noe?
Ja, men gjør det kort.
Gjør det kort?
Greit.
Har du alltid vært en hoven liten dritt?
Du ba meg være kort.
Så jeg oppsummerte deg greit.
Jeg tar denne.
Behold vekslepengene.
Hva? Dette er ikke nok.
Kom tilbake og betal!
Stopp!
Kom tilbake, din jævla tyv!
Stopp!
Er du frk. Hee-shin fra Joseon jernbanebyrå?
Ja.
Jeg er overbetjent Ōoka fra det japanske konsulatet.
Jeg skal ta deg med til Myeongjeong. Denne veien.
Velkommen.
Jeg ville hentet deg om jeg visste du kom.
Jeg beklager.
Det er derfor jeg ikke tok kontakt. Jeg er ikke viktig nok til å hentes.
Ordnet du det jeg ba deg om?
Selvsagt.
Jeg hyret noen pålitelige folk og instruerte dem som du sa.
Bra. Godt jobbet.
Jo flere som vet om det, jo bedre er det for oss.
Vel bekomme.
Jeg hørte om Kim Tae-seon, lederen av gruppe én.
-Det var ganske uheldig. -Hvorfor?
Han fullførte ikke oppdraget og lot målet leve.
Slike folk fortjener å dø.
Ville du tatt betalt og droppet jobben som en kødd?
Du har aldri gjort noe sånt, ikke sant?
Latt målet leve, som hr. Kim?
Gi deg.
Ikke si det engang. Jeg dreper målene mine uansett hva.
Hvis ikke så dør jeg jo selv.
Ikke vær redd. Det har aldri skjedd.
Så du kan slutte å bekymre deg og gjøre det jeg ba deg om.
Bring Hwang Sam-deok til meg.
Jeg skulle akkurat dra til Hoeryŏng for det.
Jeg skal snakke med Hwang Sam-deok og returnere med gode nyheter.
Da drar jeg. Adjø.
Farvel.
-Er det første gang du er i Myeonjeong? -Ja, det er første gang.
Det er mer liv enn jeg trodde.
Og så fredelig.
Jaså?
Godt å høre.
I Gyeongseong er det mange som betrakter Gando som håpets land.
Nå som jeg er her, tror jeg de kan ha rett.
Hvor lenge har du vært i Myeongjeong, overbetjent?
Omtrent ti år.
Ti år.
Det er lenge.
Det er det.
Jeg gleder meg til å dra herfra.
Faen ta Japan og den storøstasiatiske velferdssfæren.
Hvem bryr seg om det?
Hva mener du?
-Hvordan vet rytterbandittene det? -Vet da faen.
"Gando-linjens byggefond på 200 000 won vil bli fraktet."
Alle kjeltringene i området snakker om det.
Hvem har plapret? Hvordan alle bandittene fått nyss i det?
Faen.
Frk. Nam, det er markedsdag i dag, så vi kan ikke kjøre lenger.
Det går bra. Jeg går.
Det er hotellet du skal bo på.
-La meg ta bagasjen din. -Nei, det går bra.
Jeg vil gå alene og se meg litt rundt i byen.
Er du sikker?
Si ifra hvis det er noe du trenger.
Adjø.
Transportplanen har vel ikke endret seg? Ryktet kan ha skremt dem.
Det har bare spredd seg blant banditter i Gando, så ikke uroe deg for det.
Men du burde uroe deg for oss!
Alle fra Jang Ki-ryong til bandittene er ute etter pengene.
Hvordan skal vi avlede dem og ta pengene?
Helvete.
Hvis jeg får tak i jævelen som sprer ryktet, er de døde.
Sikker på at det ikke er Choraeng-yi? Magefølelsen sier at det er ham.
Slutt å tvile på ham. Han er en god gutt.
Han er lojal, så ikke tvil på ham.
Jeg tviler ikke på ham. Jeg kjenner Choraeng-yi godt, men…
Yoon.
Ikke dytt meg.
Yoon!
Hei.
Er dere sultne igjen?
Hun kommer til meg hver gang jeg er her.
Hun var min første i alt, ser du.
Hun var den første høybårne som tiltalte meg ved navn, holdt hånden min og smilte.
Og hun var
den første som gjorde meg lykkelig bare ved synet av henne.
Men hun husker meg nok ikke.
Så,
blør hjertet ditt også?
Det smerter meg.
Hadde jeg visst at jeg ville savne henne så dypt, ville jeg sett mer av henne.
Men møter du på meg i fremtiden,
blir det din visse død.
Din jævel. Det er virkelig deg.
Hva var det?
Var det et skudd?
Hva skjer?
Myeongjeong er virkelig et farlig sted.
Hva gjør du her?
Hva jeg gjør her?
Du skulle dø for fem år siden, hvorfor lever du?
Faen.
Flytt dere!
Kom frem.
Kom frem!
Siste sjanse, rasshøl.
Neste gang treffer jeg. Slipp våpenet og kom frem.
Da blir det enkelt. Vi trenger ikke å gjøre det komplisert.
Greit?
Kaller du dette enkelt?
Hold kjeft og dø, drittsekk.
Yoon. Er du ok?
Hvor pokker er du?
Hvorfor skjøt du på broren min, din jævla merr?
For ei tøff drittkjerring du er. Din jævla råtne merr!
Skaffet deg en storesøster også?
Du har utrettet mye for en som var klar for å dø.
Det er ingenting, så ikke bland deg. Det blir bare verre.
Hvordan kan jeg det når den tispa skyter på deg?
Jeg skal gjennomhulle kjerringa.
Dumme kjerring. Vil du dø?
Den gamle dama slutter ikke å slenge med leppa.
Hei, frue!
-"Frue"? -Kjenner du meg?
Ja, det gjør jeg!
Du er et nek som ikke vet hvem hun ypper med.
Nå skal du dø og råtne.
Utrolig.
Hun får meg til å ville drepe henne med noen få ord.
Du skal få angre…
Faen.
Stans!
Avvent.
Akkurat nå forårsaker dere alvorlig fysisk og psykisk skade på andre.
Slipp våpnene umiddelbart og overgi dere.
Jeg antar at dere ikke vil gjøre det. Dette er konsekvensene:
Skyt om de ikke er ute innen jeg har talt til ti! Forstått?
Ja!
Én.
-To. -Hva gjør vi? Yoon!
Tre.
Hva gjør du nå?
Du prøvde å drepe meg, og nå kommer du også til å dø.
Fire.
Dette er din skyld!
Fem.
Lad våpnene.
Hva skal vi gjøre?
Seks.
Legge ned våpnene og gå ut?
Eller dø her?
Du bestemmer.
Syv.
Dette er ikke over.
Jeg skal drepe deg, en eller annen gang.
Ja visst. Jeg venter.
Jeg skal holde meg i live til den dagen.
Åtte.
Ni.
Ti.
-Alle… -Vent!
Ikke skyt!
Så det var deg, Lee Yoon.
Var det alle?
Nei!
Ja! Det er én til.
Det er Seon-bok! Dere så meg ikke!
Overbetjent!
Jeg tror du trenger et par briller. Skal jeg skaffe deg et par?
Unnskyld!
Jeg har vondt i ryggen.
Du.
Hvorfor lever du ennå?
Lang historie.
Det blåser jeg i. Fortell.
Jeg kommer til å dø på grunn av deg.
Min organisasjon dreper alle som ikke får jobben gjort.
Min historie er også lang.
Uansett bør du gjemme deg og holde deg rolig til jeg dreper deg.
Ikke gå rundt og la sjefen min se deg.
-Hvem er det? -Vel…
Om det ikke er for mye å be om, kan vi få være alene?
Hva vil dere?
Ja!
Hvem er det?
Vær så vennlig. Takk, mine herrer.
Som dere vil. Ha oss unnskyldt.
Er det du
som har sagt at 200 000 won blir sendt til jernbanen?
Generalen vil spørre deg
om det er du som sprer ryktet om at et jernbanefond på 200 000 won
vil bli sendt fra Hoeryŏng?
Sa du noe til politiet?
Har du fortalt det til politimennene her?
Skal du si noe?
Så…
Planlegger du å fortelle det?
Kan jeg stole på deg?
Kan vi stole på deg?
Jeg stoler på intensjonen din.
Men jeg kan ikke stole på kjeften din.
Generalen stoler på intensjonen din.
Takk!
Takk for at du stoler på meg!
Men han sa at han ikke kan stole på munnen din.
General.
Hørte du det?
Glem det du hørte
om du vil leve.
Dropp pisspreiket og stikk, ok?
Eller kom inn og ta meg.
Vi drar.
Frustrerende, ikke sant?
Du ville ta det selv, men nå prøver alle å få en bit.
Du.
Jeg håper virkelig
at du klarer å stjele pengene.
Så jeg kan drepe deg etterpå.
To fluer i en smekk.
Da får jeg i pose og sekk.
Bra, sant?
Vil du løslate dem?
Vi kan ikke gjøre det.
Sier du at vi bør henrette dem foran hele landsbyen?
Ja, det høres bra ut. Det vil opprettholde ro og orden i landsbyen også.
Hvis vi dreper en Joseon-født i denne situasjonen,
blir det ti nye… hundre nye opprørere.
Hvis det skjer,
betyr det mer arbeid for oss.
Overbetjent Ōoka. Hvorfor tar vi ikke den enkle utveien?
Men hva med arbeidet mitt?
Hva vil skje med jobben min?
"Oppretthold offentlig orden i Myeongjeong og Nord-Gando,
hvor det japanske generalkonsulatet er.
Det er din plikt!
Utfører du pliktene dine svært godt, får du reise hjem om to år."
Var ikke det dine ord?
Du sa det for ti år siden.
Vi kan gjøre som du sier fremover, men ikke denne gangen. Slipp dem fri.
Det er en ordre.
Nei.
Sjef!
Det er en ordre for landet. Bare adlyd!
Hvorfor klager du så mye? Hvorfor?
Kan du bare gjøre det?
En ordre for landet, sier du?
Mener du Keiserriket Japan, den storøstasiatiske velferdssfæren?
Jeg har jobbet i dette ufruktbare landet i ti år på grunn av de ordene,
og jeg har bare én ting å si.
Ta tompratet og gi det til hundene!
Unnskyld meg!
Hva?
Gi det til hundene?
Hva sa du, din forræder?
Du.
Er du også ute etter pengene?
Kom du tilbake hit for jernbanefondet på 200 000 won?
Hvorfor skulle jeg ellers komme til en søvnig liten landsby som dette?
Ikke feig ut og endre planene dine.
Vi må møtes den dagen og ta oppgjøret vårt.
Ingen grunn til å utsette det.
Ikke vær bråkjekk og dra heller hjem.
Ellers risikerer du livet.
Du er morsom.
Du kan ikke si hva jeg skal gjøre.
Du er morsommere, merr.
Jyplingen har verken manerer eller respekt.
Vedder på at hun er fra underklassen.
Frue.
Kan du slutte å kalle meg merr?
Jeg har et navn. Det er Eon-nyeoni!
Du er uansett ei merr. En gang merr, alltid merr.
Seriøst, jeg burde gjøre noe med den skitne munnen…
Gjennomfører du, må du slåss mot oss og mennene du så der inne.
-Det setter deg i fare. -Er du bekymret eller truer du meg?
En trussel forkledd som bekymring?
Du sa du skulle drepe meg en dag.
Da må du holde deg i live til da.
Det er ikke din sak om jeg lever eller dør.
Bekymre deg for ditt eget liv.
-Du er i en skvis, vet du. -Så du gir deg ikke?
Ville du gjort det?
Vi har ikke noe valg.
La oss gjøre det vi er best til.
Greit.
Ja, la oss gjøre det.
Selv om jeg ikke vet hva du er god til.
Tekst: Silvia Alstad