PJESMA RAZBOJNIKA
KOREJSKO CARSTVO 1905. GUBI SUVERENITET OD JAPANA.
NASTAJU „PRAVEDNIČKE VOJSKE”, A JAPAN IH TJERA U MANDŽURIJU I PRIMORSKI KRAJ.
Odsad svi morate slušati i slijediti Japansko Carstvo!
GYEONGSEONG, LISTOPAD 1915.
Vjerujte generalnom guverneru Joseona i Orijentalnoj razvojnoj tvrtki, ORT-u!
Uzmite!
Morate prijaviti svoju zemlju prema principu jednakosti!
I opravdano uživati u svojim pravima kao zemljoposjednici.
Maknite se, molim vas!
Svi ćete se obogatiti!
Gospodine!
Stiglo je.
Mislim da je ovdje.
Osoba koju tražiš.
ZASELAK TAEPYEONG, SELO MYEONGJEONG, SJEVERNI GANDO
Umri!
Poručniče Lee.
Bojnik Miura vas čeka. Spremite se, gospodine.
Ovo je za vas važna prigoda,
a meni je naređeno da vas dovedem.
E, da! Morate odjenuti svoju uniformu.
Čovjek s kojim ću vas upoznati,
kao što neki već znaju,
bio je moj rob.
Bez pomoći velikog Japanskog carstva,
ostao bi bezimeni rob do kraja života.
I ne bi postao moj najdraži prijatelj,
moj drug i brat.
Ratni je heroj, uništio je jedinicu ruskog topništva u Sapyeongu
i pravi je domoljub koji je ugušio nerede u Kampanji za uništenje milicije.
Pozdravite ga velikim pljeskom.
Poručnik Lee Yoon.
Rekao si: „Ne ponavljaj to”?
Toliko sam se namučio da organiziram taj događaj,
a ti si se opijao?
Prošlo je čitavih šest godina.
Čekao sam te šest godina.
Nisam rekao da se želim vratiti u vojsku.
Kako mi to sada možeš reći?
Sutra odlazim.
Moram se sastati s nekim.
Možda se ne vratim.
O čemu ti to?
Zašto se ne bi vratio?
Sprdaš se sa mnom? Jer sam te oslobodio i još sam ti dao da mi budeš prijatelj?
Dobro razmisli.
Bio sam ti gospodar.
Bez mene ne bi bio ovdje, idiote!
Ja sam spalio dokumente o tome da si bio rob 1894. g.
Pretvorio sam te u vojnika, proglasio ratnim herojem
i povukao ti sve veze, klaune!
Najmlađi bojnik japanske vojske rođen u Joseonu, Shohei Miura.
Tko ti je dao tu titulu?
Učinio sam dovoljno.
Sada me pusti.
Što? Da te pustim?
Čekaj, je li ovo…
Zbog incidenta u Guryeu?
Prije šest godina?
Tada smo samo slušali naredbe.
Rekao sam ti već da ništa nisam mogao!
Prokletstvo.
Trebao sam te tada ubiti, gade.
Zašto si tako glasna?
Ne čujem ni što govorim!
Ne može to ovako.
Ustani malo. Imaš li pištolj?
Hej, evo ti ga. Primi ga i stani ondje, dobro?
Da ti ovaj put raznesem tu glavu!
Ili me ubij i idi ili crkni ovdje.
Odlučimo, jednom za svagda. U redu?
Što je?
Bojiš se da ću te opet upucati?
Ako se bojiš, ne idi.
Drži se mene, dovraga!
Stvari su se promijenile.
Tad nisam imao razloga živjeti.
Ali sada imam.
Moramo li ovdje odlučiti naše sudbine?
Prviću, gade mali!
Ne bismo bili ovdje da si me onda ubio.
Puno kasnim…
No ja, Prvić, zahvaljujem vam što ste me oslobodili, gospodaru.
Hej, Lee Yoone. Da si stao.
Lee Yoone!
Bojniče, ne smijete!
Pustite me! Puštajte me!
Lee Yoone! Hej!
GYEONGSEONG
WONSAN
CHŎNGJIN
HOERYŎNG, MYEONGJEONG
Yoone!
Kako si narastao, mali!
Vidi tebe, Seon-bok. Nije loše imati novca.
Novac je jedini način da se ropkinju poštuje.
Dakle, poštuju te?
Naravno!
Ali čini se da sam pretjerala. Sad me zovu kujom.
Ropkinja je sada kuja!
Sigurno si umoran.
Uđi.
Bože, odmah si došao ovamo.
Čekaj, ti si čekao…
Moje pismo šest godina?
Sigurno si se namučila da nađeš tu osobu. Hvala.
Nije bilo teško. Ne trebaš mi zahvaljivati.
A je li ti gospodar dao da tek tako odeš?
Zaprijetio sam mu.
-Rekao sam da ću ga ubiti ako me zaustavi. -Trebao si.
Sjećaš li se kako bi me tukao?
Jer ne bih ugrijala sobu.
Taj je gad bio bezobrazan. Križa me još danas bole.
Možda sam zaradila silan novac, no moje tijelo pamti siromaštvo.
Kvragu.
Ove su gadove opet uhvatili, dovraga!
Zašto se boriti za nezavisnost ako ćeš dati da te tako ubiju?
-To su učinili Japanci? -Ne znam, oni ili konjički razbojnici.
Zašto bi ih razbojnici ubili?
Da zarade. Borci za nezavisnost ovdje nisu ljudi, nego novac.
Gando nije isto kao Gyeongseong. Japan je preuzeo Gyeongseong, to je tako.
Ali ovdje, iako su svi idioti,
nitko nije preuzeo vlast.
Nema jasnog gospodara.
Kineska zemlja, japanski novac i korejski narod, Joseon.
Tko će od njih zavladati ovim mjestom?
Što je?
Yoone. Evo.
Uvijek to nosi, pješčane oluje opasne su.
Smirila se. Idemo.
-Je li ovo to selo? -Da.
Myeongjeong. Najbolji gradić u sjevernom Gandu.
Super je, zar ne?
SELO MYEONGJEONG
Dvije porcije rezanaca.
Sjedni. Rezanci su ovdje sjajni.
Nema korejskih trgovina.
Nitko iz naroda Joseon nema novca da ih otvori. Ja sam najbogatija od naših.
Zaradila si od onog?
Ma ne! Od toga jedva da išta zarađujem.
Prodajem oružje.
Ovdje izbija mnogo bitaka.
Vojska za nezavisnost uništi japanske trupe, recimo.
Uzmu oružja jer su ona vrijedna.
Ja ih kupim jeftino pa skupo preprodam kineskim gospodarima rata.
Kad su vremena teška, prodajem konjičkim razbojnicima. Kome god treba.
Hvala.
Dobro, jedimo. Evo.
Usput,
kako planiraš živjeti ovdje?
Jedno je naći tu osobu,
ali od čega ćeš živjeti?
-Nisam došao ovamo živjeti. -Kako to misliš?
Došao si ovamo umrijeti?
A tko je pak to?
Nemojte! Ne!
Što je s onima?
Dovraga, ne opet. Taman jedem.
Hej, ustani.
Ništa dobro neće proizaći iz miješanja. Treba ih izbjegavati.
Doviđenja. Hajde, diži se!
Čekaj.
Yoone!
Bože! Nasmrt sam se uplašila, jebote!
Zašto si tako stajao i buljio u njih?
Tko je on?
Jang Ki-ryong. On je konjički razbojnik.
Ovi mrtvi Nodeoksanovi su ljudi.
Stalno se bore da preuzmu tržnice u Myeongjeongu i Gandu.
-Kvragu. -Što radi policija?
Ma, ti kreteni su…
Evo ih.
Vidiš li njega? Čovjeka sprijeda?
Načelnik Ōoka iz konzulata. On je zadužen za glavnu ulicu.
Gad, najgori mogući.
Hej. Riješi ovo.
Samo uklanjaju tijela? Zar neće uhvatiti ubojicu?
Ne kad je ubojica Jang Ki-ryong,
najbolji razbojnik sjevernog Ganda koji ubija borce za nezavisnost.
Ajme.
Dopuštaju mu zločine jer ubija borce za nezavisnost?
Uvijek izumru Joseoni, i ovdje.
Ipak, sada nije jako loše.
Uskoro će doći do krvoprolića.
Šuška se da japanska vojska samo što nije došla.
Žele preuzeti Mandžuriju i Gando.
Bože mili. S konjičkim razbojnicima, policijom i japanskom vojskom,
zamisli što će biti s nama i vojskama za nezavisnost.
Dakle, Yoone,
pazi na borce za nezavisnost i kloni se svih Joseona, dobro?
Nemamo državu koja bi nas zaštitila. Moramo se sami snaći i preživjeti, znaš?
Spali ih.
Idemo.
Idemo!
Yoone.
Već odlaziš?
Nisam mogao spavati pa bih krenuo. Zašto si ti već budna?
Neki idioti pucali su usred noći i to me probudilo.
Nepristojno je pucati dok ljudi spavaju.
Stalno pucaju, ti ludi gadovi.
Pa ti si im prodala oružje.
Posao cvjeta.
Zarada je lijepa, ali ljudima treba san.
Stavit ću u ugovor zabranu korištenja oružja nakon 20 h.
Razbojnici baš ne poštuju pravila.
-Idem. Dugujem ti veliku uslugu. -Bože. Ništa mi ne duguješ.
Drago mi je što sam te vidjela.
Ali Yoone,
u vezi s onim što si rekao…
Što ti je to značilo?
Ništa posebno. Kao što sam i rekao.
Ako nisi došao ovamo živjeti, zašto si onda tu, ha?
Sve si ostavio i došao ovamo da…
Ne, zar ne?
Tko je taj čovjek s kojim se nalaziš?
Tko je, zaboga, Choi Choong-soo?
ZASELAK TAEPYEONG
Tko si ti?
Je li te Nodeoksan poslao?
Ispričavam se.
Nisam znao da smo zemljaci.
Uglavnom, laknulo mi je što nisi ozlijeđen.
Dobro. Što te dovodi u naš zaselak?
Došao sam ovamo…
Da vas upoznam i nešto vam kažem.
Naime…
Zove se Eon-nyeoni.
Stigla je ovamo prije samo pet dana.
Cijeli je život živjela kao seljanka,
a završila je ovdje kad su joj život uništili gadovi iz ORT-a.
No naletjela je na konjičke razbojnike
koji su joj ubili obitelj.
Znam da danas svi imaju svoju priču,
ali srce me zaboli kad god je vidim.
Nego, što si govorio?
-Što mi to trebaš… -Choong-soo!
-Dragi?
Moraš doći. Brzo.
Ne moraš vikati, budalo. Što je?
Kang Du-man, onaj nitkov, kaže da će otići odavde!
To ni pas s maslom ne bi pojeo.
-Zašto bi Kang to rekao? -Kako misliš „zašto”?
Boji se da će ga Nodeoksan ubiti!
To što mi trebaš reći,
može li to malo pričekati?
Da. Pričekat ću.
Idi s Eon-nyeoni, odvest će te. Vidimo se uskoro.
-Dobro. -Jedi.
Pastor je otišao u Primorski kraj prije tri ili četiri godine pa je crkva prazna.
Možeš ostati ovdje.
Ako i nešto čuješ vani, ne izlazi.
Konjički razbojnici ubit će te.
Zašto Nodeoksan ima oči ovdje?
Razbojnik se bavi razbojništvom.
Koji bi drugi razlog imao?
Iskreno, mi iz naroda Joseon najlakša smo im meta.
Ne kažnjava ih se ako nas ubiju.
Tu si pet dana?
Što si radila prije?
Čuo si ga. Bio sam farmerica.
Jesi li ga uopće slušao?
Vidjela sam da ste gledali u mene.
Nemaš šake farmerice. Vidi se da si rukovala oružjem.
Kako to vidiš samo po mojim šakama?
Jesi li ti šaman?
-Tko si ti? -Kako to misliš?
Zašto si došla u ovaj zaselak i skrivaš pravi identitet?
O čemu ti to govoriš?
Tko što skriva?
Što sam onda? Borkinja za nezavisnost?
Nisi njihova.
Ponovno te pitam.
Tko si ti?
Ne bi ti se svidjelo da ti kažem.
A da? Onda učinimo ono što nam ide.
Tko si ti? Zašto si ovdje?
Došla sam te ubiti.
-Plaćaju me da ubijam ljude. -Tko ti je platio da me ubiješ?
Ne smijem ti reći. Ali znaj da sam iz Gyeongseonga.
Kako si znala da sam ovdje?
Zaselak Taepyeong, selo Myeongjeong, sjeverni Gando.
Ljubazno si ostavio poruku.
Trebao si otići bez traga.
Kako si tako traljav?
Mauser C96. Imaš lijep pištolj.
Nambu, model 14.
Imaš loš pištolj.
Znaš da taj tvoj Nambu ima problema sa zatajenjem?
Šansa da ćeš ti umrijeti je 30 %.
A da ćemo oboje umrijeti 70 %.
Igrat ćeš igru u kojoj je šansa da preživiš 30 %?
Imaš muda.
No ovo komplicira stvari.
Nimalo.
Bit će lako kad odložiš pištolj.
Hej, razgovaraš s kujom koju plaćaju da ubija ljude.
Moram dovršiti posao, zar ne?
Okončao bi mi karijeru?
Netko me drugi mora ubiti.
Tko to?
Sad si ga vidjela.
G. Choong-soo ubit će te?
Što si mu točno učinio?
Nešto što nitko nikomu ne smije.
To sam mu učinio.
Zato ti ne mogu dopustiti da me ubiješ.
Bio si u japanskoj vojsci.
Mislim da znam
što si učinio g. Choong-soou.
Dobro. Učinit ću što kažeš.
Ne jer si me dirnuo riječima.
Ispravno je da te g. Choong-soo ubije.
Zato.
Bio je dobar prema meni dok sam bila ovdje.
Reći ću klijentu da sam te ubila.
Ali ako me ikad sretneš u budućnosti,
onda ćeš zbilja umrijeti.
Mogu te upucati s leđa, kao kukavica.
E, da.
Klijent je htio da ti kažem ovo prije smrti.
„Pas ugine
kad napusti svoj dom.”
Umri dobro.
Želim ti reinkarnaciju na boljem mjestu.
Pusti me!
Ma daj, Du-mane! Ako i ti odeš, što ćemo mi ostali?
-Pusti me. Odlazim! -Bože!
Što čekate? Idemo više!
Što radiš ovdje?
Kiša lijeva. Idi unutra.
Htio sam čekati, ali nisam mogao.
Razgovarajmo sada.
Došao sam zbog onoga što se dogodilo u Guryeu prije šest godina.
Poprilično sam zatečen.
Što mi imaš reći o onome što se dogodilo 1909. g.?
Kao što vam je poznato,
tada se provodila Kampanja za uništenje milicije,
da se potisnu pravedničke vojske.
Brojni su vojnici poginuli.
Čuo sam da su preživjeli došli u Mandžuriju i Primorski kraj.
Poput vas, gospodine.
Kako znaš
sve to tako dobro?
Tada sam bio ondje.
Kao vojnik japanske vojske, u 14. pješačkoj pukovniji.
Vodio sam jedinicu za specijalne namjene, otkrivao pripadnike pravedničke vojske
te ih locirao.
Onda mi je jednog dana zadana naredba.
„Pronađi bazu Choi Choong-sooa, Nepobjedivog Generala, uhiti ga
i odvedi u zatvor Gwangju.”
Onaj koji je pronašao tvoje selo i prijavio ga…
Bio sam ja.
Sve što se zbilo prije šest godina…
Za sve sam to ja kriv.
Ni makac!
Ne mičite se!
Da se nitko nije pomaknuo!
Što te je spopalo, budalo?
Rekao sam ti da Choi Choong-soo nije ovdje!
Idemo natrag!
Naredba je promijenjena.
„Spalite bazu Nepobjedivog Generala.”
-Tako je rečeno. -Ovo su civili.
Civili koji nikad nisu držali oružje!
Civili
koji mogu postati članovi pravedničke vojske. To se ne postaje rođenjem.
Rađamo se nevini pa postajemo grešnici.
Gwang-ile, vratimo se.
Nemam vremena za raspravu.
Odloži pištolj.
Gwang-ile. Molim te.
Dobro onda. Ako želiš ostati vani, možeš.
Počnite!
Da, gospodine!
-Iguchi. -Recite!
Cijeli život
samo sam slušao i provodio zapovijedi.
Niskoga roda i stoga neobrazovan,
mislio sam da ne znam rasuđivati i da ne trebam ni pokušavati.
Ali zbog mene
umrlo je mnogo mojih sunarodnjaka.
I…
Vaša obitelj.
Umri!
Budalasto,
ali tek sam tada shvatio…
Ubijte i ženu i dojenče.
…da sam pogriješio.
Ne tražim da shvatite moju neukost.
Kvragu, Lee Yoone!
Nitko ni makac!
Naredite da ubijemo ovo korejsko smeće.
-Šuti i odloži oružje! -Ne mogu, gospodine!
Uz njega ste jer ste i vi Joseon?
Hej.
Reci da sam Korejac još jedanput i tebe ću prvoga ubiti.
Jasno?
Čuo si ih?
Nastaviš li, ne mogu te pokrivati.
Spusti pištolj.
Smiri se i razgovarajmo…
Kurvin sine!
Za sve sam ja kriv.
Zašto mi to sada govoriš?
Tražiš li od mene oprost jer se kaješ za svoju prošlost?
Nemam se pravo pokajati za prošlost,
a ni tražiti vaš oprost.
Jesi li…
Došao ovamo da jebeno budeš ubijen?
Zato si sve tako činjenično ispričao.
Jer bi ti uništilo planove
da su te obuzele emocije?
Živimo u ovom izopačenom svijetu.
I ti…
I ja.
Da nisi onaj zbog kojeg su mi umrli žena i obitelj…
Zagrlio bih te i utješio.
Žao mi je.
Ne! Stanite! Odlazite!
Otiđite ili ćete svi umrijeti!
Razumijete li?
Majko.
Majko!
Majko…
Ye-bun!
Bože!
Rekao sam ti, moja Ye-bun nestala je!
Choong-soo, zar ništa nećemo poduzeti?
Odveli su moju Ye-bun!
Choong-soo, nemamo vremena za ovo. Idemo za Nodeoksanom. Nije prekasno.
Molim te? Choong-soo!
Reci nešto, Choong-soo! Molim te!
Ajme! Draga, ne!
Nam-chune! Dođi brzo!
Ljubavi!
Ljubavi.
-Učini nešto! -Ljubavi!
Ajme meni!
Ništa nećete učiniti?
Ništa ne mogu.
Borili smo se i izgubili.
Ljudi su umrli.
Kad smo pokušali nešto
jer su ljudi umrli,
umrlo ih je još više.
I ti to znaš.
Nemoj misliti da ću te ja ubiti.
Otiđi i pokušaj živjeti poput nas.
Da ti svaki dan otuđuju stvari. Da svaki dan moraš bježati.
Da živiš svaki dan u boli.
I ti bi trebao tako živjeti.
SELO MYEONGJEONG
Odustajem.
Da vidimo.
Idemo opet!
Podijeli karte!
Yoone?
Pokaži mi svoje oružje.
Hoće li vaš prijatelj biti dobro?
Što više razmišljam, boriti se sam protiv Nodeoksanove bande je…
U Bitci kod Sapyeonga,
Yoon je sam uništio jedinicu ruskog topništva.
Dobio je nadimak „Kosac Čuvar”.
On je Kosac koji čuva.
Ovako usput, to zvuči lijepo,
ali koga bi točno Kosac čuvao?
Pa one kojima je suđeno umrijeti.
Tog je dana, kao danas, bjesnila oluja.
Yoon se prišuljao s leđa topničkoj jedinici
i kad je udario grom,
bum.
Kad je udario opet,
bum.
Opet bum.
Pa još jedanput.
I tako je ubio cijelu jedinicu.
Razumiješ li ti mene?
Kad ideš protiv Yoona,
nije bitna veličina bande. Moraš igrati mudro.
Pokušate li ga brojčano nadjačati,
svi ćete umrijeti…
Što je to bilo?
Uzmite oružje! Brže!
…jedan po jedan, tiho…
Pucajte!
Eno ga!
…dok ne ostane nijedan.
Zato slobodno počnite razmišljati što ćete s truplima.
Pucajte!
Postoji dobra šansa da danas Nodeoksanova banda kakvu poznajemo doživi svoj kraj.
Idemo.
Oče naš, koji jesi na nebesima,
sveti se ime Tvoje,
dođi kraljevstvo Tvoje,
budi volja Tvoja, kako na nebu, tako i na zemlji.
Kruh naš svagdanji daj nam danas
i otpusti nam…
Što je ono?
Ye-bun!
Što je ono?
O, Bože!
Oče!
Zar si toliko htio umrijeti?
Toliko da si sam išao protiv Nodeoksanove bande?
To nije cijeli razlog.
Podsjetio sam se prošlosti.
Vidio sam ista lica kao i prije šest godina u Guryeu.
Lica, kao što ste rekli,
onih kojima su otuđili stvari,
koji su bježali i živjeli u boli.
Ye-bun!
Zato sam otišao.
Dao sam im te izraze
i htio sam da nestanu.
Ono otprije šest godina,
toliko se kaješ i ne možeš to zaboraviti?
Žao mi je.
Za sve sam ja kriv.
Kako se uopće zoveš? Nisam te stigao ni pitati.
Lee Yoon.
Htio si živjeti kao kralj
sad kad ti je država pala.
Lee Yoon.
Kao kralj Gyeongjong.
Nije imao većih postignuća.
Bolestan i nesposoban kralj, sav u politici, koji je sve očistio.
Unatoč tome, nešto je dobro učinio.
Štitio je prijestolonasljednika, svog rivala, do kraja.
Usred oštrog vjetra političkog ratovanja,
štitio je obitelj do kraja.
Što kažeš?
Želiš li opravdati svoje ime?
Hoćeš li smatrati sunarodnjake obitelji
i štititi ih do samoga kraja?
Nikad se ne zna.
Jedan od njih možda donese vladavinu mira
nad zemljom Joseona, kao Yeongjo i Jeongjo Veliki.
Već si odlučio umrijeti.
Umri barem za svoju obitelj.
Ne bi li se tako pokajao za svoju prošlost?
Uskoro će doći do krvoprolića.
Šuška se da japanska vojska samo što nije došla.
Žele preuzeti Mandžuriju i Gando.
Bože mili. S konjičkim razbojnicima, policijom i japanskom vojskom,
zamisli što će biti s nama.
To sada ne mogu.
Sada?
Što ti to znači?
Sada nemam ništa na svoje ime.
Moć, novac, zemlju, ništa.
Da se ovdje preživi…
Treba okupiti ljude. Samo to imamo.
Ali tko bi nam se htio pridružiti?
Oni koji više ne mogu podnijeti da im se stvari otuđuju,
da bježe i žive u boli.
Ti će ljudi doći k nama.
Da uzmu koliko su izgubili, prestanu bježati i uzvrate…
Osvete se onima koji su im nanijeli bol.
Oni koji su dotakli dno, nemaju oslonca ni nade u životu.
To su oni koje trebamo.
Takvi će ljudi biti neuki i divlji razbojnici.
Što ćeš s njima?
Borit ćemo se.
Tko se bori za domovinu, vojnik je.
No tko se bori za obitelj, razbojnik je, zar ne?
SVE OSOBE, LOKACIJE, ORGANIZACIJE I EPIZODE, SVI TERMINI I DOGAĐAJI
KOJI SU SPOMENUTI ILI OPISANI U SERIJI FIKTIVNI SU
SVAKA SLIČNOST SA STVARNIM DOGAĐAJIMA SLUČAJNA JE
Prijevod titlova: Marko Mravunac