‎INCIDENT MISTERIOS ÎN ADANA
‎Ăsta e următorul semn.
‎Ce altceva ar putea fi?
‎N-au dat semne de boală. ‎N-au fost mușcate sau rănite.
‎Au murit din senin.
‎Știu ce e de făcut.
‎Maran?
‎Maran e prea slăbit acum ‎ca să facă ceva.
‎În ce stadiu e?
‎Cel dificil.
‎Patruzeci și unu.
‎Te-ai ocupat de Șahsu?
‎Am uitat! Îi scriu chiar acum.
‎Scrie-i!
‎MARAN: SUNT PLECAT CU TREBURI. ‎O SĂ FIU OCUPAT.
‎NU UITA CĂ, ORIUNDE AȘ FI, ‎SUNT CU TINE LA NEVOIE
‎Salih!
‎Medine!
‎- Am uitat de tine. ‎- Salih!
‎Îmi pare rău.
‎Când v-ați întors de la munte?
‎Urma să mergeți la munte.
‎Cum?
‎Te referi la Medine?
‎Eu sunt Șahsu.
‎Păi…
‎Am de lucru în grădină.
‎Maran?
‎Ce facem cu Șahsu?
‎E urmărit, dar ne trebuie cineva acolo.
‎Maran nu se poate duce.
‎- Îi mai trebuie timp. ‎- Altcineva trebuie să vadă de Șahsu.
‎Cihan?
‎Bine.
‎Lui Maran n-o să-i placă.
‎Încotro?
‎De data asta mă duc ‎să corectez lucrările la cafenea.
‎Fără mine?
‎Să n-aud! Hai, sus!
‎Abia ai sosit, Cihan. ‎Lasă, mă duc singură.
‎Nu fi prostuță!
‎Suntem în plină pustietate.
‎Ești femeie, nu te duci singură.
‎- Serios? ‎- Hai sus!
‎Cum te pot convinge?
‎Vrei să mă las împușcat de bunicul tău?
‎Hai sus și gata!
‎Dă-o încoace!
‎Cihan!
‎Nu totul îi aparține lui Maran.
‎Adu-ne-o!
‎Stăm aici?
‎Asta e adevărata Adana.
‎O să te poți documenta.
‎Ce lucrare corectezi?
‎Un proiect despre Șahmaran.
‎N-au lucrat bine?
‎Dimpotrivă.
‎Au lucrat excelent.
‎Șahmaran e ucisă pentru iubirea ei.
‎Cel pe care îl iubește ‎divulgă locul unde se află ea.
‎Dar, înainte să moară,
‎Stăpâna Șerpilor îi dăruiește ‎înțelepciunea bărbatului iubit.
‎Iar studenții au ‎niște comentarii super despre asta.
‎„Iubirea cere sacrificii”, gen.
‎Nu e adevărat?
‎De ce noi trebuie ‎să facem întotdeauna sacrificii?
‎De ce femeile trebuie să se sacrifice ‎în toate basmele și miturile?
‎Chiar trebuie?
‎Și bărbatul din mit?
‎- Camsap? ‎- Da.
‎Lui Camsap îi pare rău.
‎Remușcările îl smintesc.
‎Dar nu trebuia s-o fi trădat.
‎Dar noi nu știm.
‎Ce anume?
‎Uneori,
‎cel care trădează ‎e cel ce se sacrifică.
‎Pentru iubirea sa.
‎Așteaptă-mă, revin imediat.
‎Nu te supăra!
‎Se poate o cafea fără zahăr?
‎O cafea fără zahăr, te rog.
‎Îmi pare rău.
‎N-a fost vina ta.
‎Cihan!
‎Cihan, ajunge!
‎Mă doare!
‎Mă duc înăuntru.
‎CEVA MI-A AMINTIT DE TINE AZI.
‎Maran?
‎- Nu-l atinge! ‎- Nu e timpul potrivit.
‎Maran, ești acolo?
‎Cred că de data asta va dura mai mult.
‎Maran?
‎Șahsu!
‎Maran, ești acolo?
‎Sigur i-a auzit telefonul sunând?
‎Foarte probabil.
‎Ne-am mai amestecat vreodată așa? ‎Atunci, de ce nu de la început?
‎Nu înțeleg.
‎Cum adică, i-ați scris ‎de pe telefonul lui Maran?
‎- Ca să nu fie suspicioasă. ‎- Acum va fi și mai și.
‎Se va întreba de ce o evită, dacă e aici.
‎Bine, a fost o idee proastă.
‎Dar am vrut să ne asigurăm ‎că n-a dispărut subit
‎și că avea un motiv.
‎Intenția a fost bună.
‎Bine, ce-a fost a fost.
‎Dar gata cu mesajele!
‎Ați înțeles?
‎Ce-o fi, o fi. Voi nu vă amestecați!
‎Nu!
‎Azi am luat un higrometru ‎pentru Müșfik.
‎Dar țeava de apă era scurtă. ‎O să iau una de o sută.
‎Fac o listă și mergem mâine ‎la cumpărături împreună, bine?
‎V-ați întors de la munte?
‎Nu, încă suntem acolo.
‎E îmbufnată de ieri.
‎N-o băga în seamă!
‎N-o contrazice!
‎De unde ai luat-o?
‎- Termină, ce faci? ‎- Ce este? Ce fac?
‎N-ai aflat despre vite?
‎- M-ai speriat. ‎- Nu se știe.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Au murit.
‎Ziya a pierdut toată cireada.
‎Cică ar putea fi un focar.
‎Se fac analize.
‎N-ați auzit că nu e bine ‎să bem apă de la robinet?
‎Atunci, de ce n-o opresc?
‎Trebuie să facă analize ‎înainte s-o închidă.
‎Nici în ziua aia nu curgea apa.
‎Ziua când am plecat de acasă.
‎Beam apă de la robinet…
‎pe atunci.
‎Noaptea au închis-o.
‎N-am știut.
‎Tată?
‎Unde te duci?
‎Mă întorc, Gül. Du-te la culcare!
‎Am zic să mă întorc.
‎Haide, du-te acasă!
‎N-am mai văzut-o niciodată.
‎Mersi, a fost gustoasă.
‎Medine!
‎M-am săturat.
‎Plec.
‎Voi pleca cu el.
‎Voi pleca de aici.
‎DE ACORD, MARAN. VIN CU TINE.
‎Cum se simte Medine?
‎Se odihnește.
‎Are probleme cu stomacul.
‎Știu că e de la apă.
‎Nu mă ascultă. N-o face niciodată.
‎Du-o la doctor, Salih!
‎Zi-i că așa vreau eu. Va asculta.
‎Stăpâne!
‎Ce s-a întâmplat azi-noapte?
‎N-ai mai vorbit până acum ‎despre fiica ta.
‎Stăpâne, te simți bine?
‎Nu ești tu însuți zilele astea.
‎Cum adică, Salih?
‎Hai să terminăm cu cada!
‎Știu că te-ai întors.
‎Dar nu înțeleg de ce nu îmi răspunzi.
‎În fine.
‎Sper că te simți bine. ‎Încep să-mi fac griji.
‎Sună-mă, te rog!
‎Ce faci?
‎Nimic. Înregistram câteva însemnări.
‎Minunat.
‎Azi n-am cursuri. Vrei să facem ceva? ‎Trebuie să mă revanșez.
‎- Te duc undeva frumos. ‎- Cihan!
‎Nu trebuie să te revanșezi, zău.
‎Oricum, am de lucru. ‎N-am chef să merg nicăieri.
‎Bine.
‎O să treacă.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Un mesaj de la Șahsu.
‎- Nu putem face nimic. ‎- Nu, că ne omoară tata.
‎S-A ÎNTÂMPLAT CEVA. ‎NU-I NIMIC, DAR SPUNE CE.
‎Șahsu, poți să vii, te rog?
‎MESAJ NOU
‎TOATE ÎNREGISTRĂRILE
‎M-am săturat.
‎Ajunge.
‎M-am săturat de casa asta de rahat ‎și de orașul ăsta mizerabil.
‎Voi pleca.
‎Voi pleca cu el.
‎Voi pleca de aici.
‎Maran e un tânăr de treabă.
‎Sigur are motivele lui.
‎Unde e Maran?
‎Vrei lapte?
‎Unde e Maran?
‎Nu e aici.
‎De ce vrei să știi unde e?
‎Cum adică, „de ce”?
‎Lapte?
‎Ești îngrijorată?
‎Chiar că e.
‎Evident că sunt.
‎De ce altceva aș fi aici?
‎Nu știu.
‎Nu știm unde e Maran.
‎Cum adică?
‎E normal ca Maran ‎să dispară așa, din senin?
‎Fără să știe nimeni unde?
‎Iar vouă nici nu vă pasă. ‎De ce e telefonul lui aici?
‎Telefonul lui e aici?
‎Ce simți pentru Maran?
‎Ce simt?
‎Nu vă privește.
‎Încerc să dau de el de câteva zile. ‎Chiar că nu vă faceți griji?
‎Ba sigur că da, dar nu ca tine.
‎Și cum o fac eu?
‎De parcă ești îndrăgostită. Lulea.
‎Știu despre vendeta din familia voastră ‎sau ce o fi ea.
‎Mi-a spus Maran.
‎Vendeta.
‎Vendeta?
‎Cum de sunteți așa de calme?
‎Dacă a pățit ceva?
‎A zis că trebuie să se ascundă. ‎Tu n-ai venit la cursuri de mult.
‎Maran are probleme?
‎Sigur îl știi pe Pessoa.
‎Autorul.
‎Într-o zi, s-a îndrăgostit.
‎Și l-au întrebat cum se simte.
‎A zis: „Inima mea suferă în tăcere.”
‎Tu suferi, Șahsu?
‎Minunat.
‎Sunteți tari, ce mai!
‎Pot juca jocul ăsta cu voi.
‎Și încă foarte bine.
‎Ne putem lua la întrecere.
‎Ne destăinuim secretele.
‎Ne intimidăm.
‎Plângem, râdem, toate alea.
‎Dar acum nu e momentul.
‎Nu acum.
‎Maran a dat de belea cu asta.
‎O plac mult.
‎Tata o să ne omoare.
‎Stăpâne!
‎Stăpâne?
‎Ce este?
‎O să fii bunic, stăpâne.
‎Medine e gravidă.
‎Doamne ajută, să fie sănătos!
‎Stăpâne!
‎Maran?
‎Cihan?
‎Cum m-ai găsit?
‎Știu, Șahsu.
‎Știu tot.
‎Vrei să se termine?
‎Vino!
‎Cum m-ai găsit?
‎O fi prea târziu?
‎E ceva ce nu înțeleg.
‎De ce atâta suferință pentru iubire?
‎Atâta dramă.
‎Iubirea se măsoară ‎în funcție de cât suferi pentru ea.
‎Dar așa o fi?
‎Te poți dărui oare cu totul?
‎Necondiționat?
‎Întotdeauna începe banal.
‎„Te iubesc cum ești.” ‎„Cu tine mă simt așa și pe dincolo.”
‎Nu.
‎Oamenii nu-s fericiți niciodată.
‎Când te crezi fericit,
‎ceva sinistru din tine începe să caute ‎un cusur la persoana iubită.
‎Crezi că te schimbi.
‎Dar îl schimbi pe celălalt.
‎- Cihan! ‎- Și dai greș.
‎- Crezi că vei găsi ce cauți acolo, Șahsu? ‎- Cihan!
‎Cihan, unde mergem?
‎Vrei să te stingi ‎urmând un vis de rahat?
‎Cihan, unde mă duci? Încetinește!
‎- Suferi mult, Șahsu? ‎- Da. Mai încet!
‎Oamenilor le place ‎să-și hrănească iubirea cu griji.
‎Cihan!
‎CASTELUL ANAVARZA
‎- Ai grijă! ‎- O să vedem noi.
‎Ce faceți? Maran!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ce-i cu graba asta?
‎Fiul tău.
‎Cihan.
‎Ce faceți? Unde v-ați dus?
‎Maran!
‎Cihan!
‎Maran!
‎Unde v-ați dus? Ce faceți? Maran!
‎Subtitrarea: Nicu Teodorescu