Min son visade mig en video på nätet.
Det var nån jävel som hade en stor kangalhund i kedja.
Han slog och sparkade den.
Kangalhundar har en otrolig bettstyrka.
Hunden var alltså stark nog att slita honom i stycken.
Men den fogade sig.
Varför det?
För att människor är grymma. Det är inte vi.
Ska den här Mar rädda oss?
En Mar som fängslar sina egna…
…för att skydda en människa.
Du talar om rättvisa och om människors grymhet.
Är inte ni också grymma?
Şahsu är oskyldig.
Hon vet inget.
Inte jag heller! Inte ens vad som hände igår. Jag jobbar inte åt nån!
Jag vet bara att hon är på väg att vakna.
Sa Miraç nåt?
Ja.
Det är mer oroligt än jag trodde.
Alla är fulla av hat.
Fiender. Förrädare.
Är det arvet Şahmaran lämnade efter sig?
Kan du förstå dig på det?
Okej, vi tar en sak i taget.
Är allt bra med Şahsu? Misstänker hon nåt?
Inte än. Men jag vet inte hur länge jag kan skydda henne.
Vi ska vidta fler åtgärder.
Oroa dig inte.
Ta hand om Şahsu bara.
"Ta hand om"?
Ormbett. Maran sög ut giftet.
-Det kommer att lämna spår. -Inte om vi skyndar oss.
En pool… Det fanns en pool.
Tjejerna sa nåt, men…
Jag minns inte.
Det var allt.
Hej!
Hej.
Jag är din granne Şahsu.
Vi har aldrig träffats. Jag ville hälsa.
Gillar du russinkaka?
Vilket tjusigt hus.
Tack.
Du tog tydligen hand om mig igår.
Ja.
Jag blev ormbiten.
Hoppas att du mår bättre. Sånt händer ofta här.
Ja, det sa Maran också.
Men jag mår bra nu. Det är lugnt.
Tycker du att jag borde åka till sjukhuset ändå?
Låt mig titta.
Gör det ont?
Nej.
Det är inte infekterat. Har du varit illamående? Eller haft feber?
Nej. Jag blev bara rädd.
Ni är säkert vana vid ormar, men det är inte jag.
Om den hade varit giftig, hade det märkts vid det här laget.
Vem är giftigast, tro?
Ursäkta. Sa du nåt?
Var inte så fördomsfull.
Jag menar, alla ormar är ju inte giftiga.
Nu slutar vi prata om ormar.
Här ska ni få höra.
Şahsu höll en lysande föreläsning på universitetet häromdagen.
Ska vi ha fler seminarier?
Ja, men kanske inte lika omfattande.
Toppen.
Hur länge blir du kvar?
Ungefär en termin.
Och sen, då?
Jag vet inte. Sen åker jag väl hem.
Då finns det inget skäl att stanna.
En bit kaka?
Tror du på alternativ medicin?
Som vadå?
Jag vet inte.
Jag har hört att vatten är bra mot ormbett.
Att vara i vatten, alltså.
Det är bara vidskepelser.
Du är alltså klassicist.
Snarare traditionell.
Pappa är traditionell med allt.
Ja. Jag ser det på huset.
Det är så intressant och vackert.
Du, då?
Vilken sorts teckningar gör du?
Hur vet du att jag tecknar?
Du har färg på händerna.
Jag tecknar på fri hand.
Det jag känner för.
Okej.
Jag pratar hål i huvudet på er.
Jag ska gå.
Det var trevligt att träffas.
-Jag måste till universitetet. -Jag följer dig ut.
Vi ses.
Jag ska hjälpa dig.
Tack.
Hare!
Diba!
Hon minns.
Chefen?
Vad vill du, Salih?
Inget.
Men Medine och jag tänkte åka till högländerna ikväll.
Har du fixat ett lås?
Jag är upptagen. Ge dig.
Jag ringer dig när jag är klar.
Vänta.
-Vi ses. -Vi ses.
-Ska du till universitetet? -Ja.
Jag kör dig.
Tack.
-Vi har ett problem. -Hon minns.
-Du kanske såg teckningarna. -Nej, nåt är på gång.
Varför kom hon hit helt plötsligt? Just idag? Det är udda.
Hon ställde konstiga frågor.
Şahsu minns att hon var här med oss igår. Punkt slut.
Vad exakt minns hon?
Brottstycken. Jag ser det inte tydligt.
Jag är osäker.
Okej.
Vart ska du?
Jag måste prata med Şahsu om det här.
Vänta lite. Kom hit.
Fan. Du ömsar skinn.
Va?
Åh, nej.
Är det dags?
Nej.
Dina hormoner är påverkade.
Av Şahsu.
-Då kan du inte åka nånstans. -Jag klarar mig.
Şahsu anar redan oråd, Maran. Hon ser att du är svag.
-Ring Cihan. Han kan ta hand om henne. -Nej.
Jag klarar det.
Det är lugnt. Oroa er inte.
-Var försiktig. -Oroa er inte.
-Ring Cihan. -Okej.
Sov du gott i natt?
Ja.
Du, då?
Ja.
Vad har du dem till?
Man kokar bladen och dricker dem. Det hjälper mot sömnlöshet.
En del saker misslyckas med trots att de är enkla.
Såna saker berättar nåt för oss.
Se bara på dig.
Du kan inte be om hjälp.
Jag vet att du har sömnproblem.
Vi har pratat om det. Vi lider av samma saker.
Prata med mig.
För ett tag sen…
…slutade jag gå i sömnen.
Men i natt gjorde du det?
Ja.
Jag också.
Var vaknade du?
I trädgården.
Du, då?
Jag var i huset.
Fort. Han kanske kommer tillbaka.
Han får inte se oss. Det här är helt galet.
Jag svär. Det är nåt med den här blomman. Den är förhäxad.
Passa dig för Guds vrede, Salih. Säg inte så!
Det är helt otroligt.
Titta. Det var bara ett ruttet frö.
Och några dagar senare är den full av rosor.
Snälla, Gud.
Kom nu.
Gud kanske välsignar oss också.
Sluta nu, din vidskepliga dåre.
Älskling! Gud ska ge oss ett barn, eller hur?
-Sluta, annars får du igen! -Sötnos!
-Tänk om han kommer tillbaka! -Du är så underbar!
-Jag grävde ner amuletten. -Han kan komma tillbaka!
-Det kvittar. -Sluta nu!
Okej.
Vem är Şahmaran?
En ormkvinna.
Men vad är hon för en typ?
Hon är en vis kvinna med övernaturliga krafter, men hon offrar allt för kärleken.
Helt rätt.
Även när hon är döende är hon uppoffrande gentemot Camsap som svek henne.
Şahmaran är nån som delar sin oändliga visdom med mannen hon älskar.
Men varför tror ni att berättelsen är ihågkommen än idag?
Är det så att kvinnor i Anatolien känner igen sig i hennes altruism?
Turkiska kvinnor är osjälviska. Nene Hatun, Halide Edib…
De ses som heliga tack vare sin altruism.
Ursäkta, vad är dagens ämne?
Vi talar om mytologiska exempel i litteratur om psykologi.
Det är en av de viktigaste mytologiska figurerna i området.
Ja, det är er uppgift. Läs på.
Men tänk på att ha ett genusperspektiv.
Vilka är de dualistiska rollerna som tillskrivs kvinnor?
Vad finns det för paralleller mellan dem och myten om Şahmaran?
Muntliga eller skriftliga källor. Ta fram allt ni kan hitta.
Till imorgon.
-Imorgon? -Det går inte!
Vad vet hon? Vad har hon sett?
Diba. Det betyder inget. Det förstår ingen.
Hon anar nog inget.
En del källor kallar det en primitiv form av psykologi.
-Nej, hon mår bra. Hon undervisar. -Men först vill jag fråga er en sak.
Vet ni nåt om myten om Şahmaran?
Alltså, hon är ju en orm.
Jo, hon anar oråd.
Bor ni här utan att känna till myten om Şahmaran?
Hej, snygging!
Vad har hänt? Blev du plötsligt intresserad av studier?
Men du har väl redan tre examina?
Eller var det fyra?
Vi har inget otalt, Cihan.
Nej, det har vi inte.
Men du behöver mig.
Jag klarar mig själv. Det har jag gjort förut.
Inte en chans.
Vill du veta vad Şahsu gav studenterna i uppgift?
Şahmaran.
Men visst, vi fattar.
Du är viktigast.
Ingen annan räknas.
Allt är ditt.
Även Şahsu.
Men kom ihåg en sak. Sanningen är avgörande, Maran.
Du behöver min hjälp när den kommer fram.
Var inte blyg. Ring mig.
Maran!
Skulle du överraska mig?
Om du har tid.
Vad vill du mig egentligen?
Du skulle fly om du visste.
Underskatta mig inte. Testa.
Okej.
Du ska…
…bli drottning i mitt kungarike.
Jag menar allvar.
Vad är det för överraskning?
Jag har nåt att berätta.
Okej.
Vad fint. Vad är det här för ställe?
Det är underbart!
Vart skulle de? Sa de inget?
Inte vet jag. Han tog bara med sig henne.
-Hur såg Maran ut? -Som vanligt.
Varför lät du henne åka? Du borde ha hittat på en ursäkt.
Şahsu är ingen barnunge.
Det är inte du heller. Så sluta bete dig som en.
Maran fick mitt nummer. Han ringer om nåt händer.
Nu måste jag gå.
Nåt att dricka?
Visst.
-Jag har vin. -Okej.
Vi har en del historia, Şahsu.
Det är lite av en vendetta.
En vendetta? I våra dagar?
Det började med våra förfäder.
Redan före pappas tid.
Ingen minns hur det började.
Det var därför mamma dog.
Blev hon dödad?
På sätt och vis.
Pappa tyckte att det var för riskfyllt på grund av hotbilden,
så han tog henne inte till sjukhus.
För som familjens första son kunde jag vara en måltavla.
Det var farligt.
Så mamma födde mig här, ensam.
Hon förlorade mycket blod. Du kan föreställa dig resten.
Jag beklagar.
Pappa blev strängare med tiden.
Han kunde inte släppa det.
Han gifte om sig efter fyra-fem år.
Men hon stod inte ut och lämnade honom.
Hon blev mamma till Diba och Bike.
Den här historien hemsöker oss.
Det är alltid en fara som lurar.
Därför växte flickorna upp isolerat. Du märkte det säkert.
Diba är den enda som är lite utåtriktad.
De andra är lite…
…udda.
Nej.
De är inte udda.
De är gulliga.
Var det de som lade mig i poolen igår?
Minns du det?
Vagt.
Det är ren vidskepelse.
De ville rensa ut giftet.
De trodde att det skulle hjälpa.
Varför sa du inget?
Vi är ju som familjen Addams.
Jag ville inte skrämma upp dig.
Så…
Vad hände?
Med vendettan.
Jag var ett dyrbart barn.
Som det manliga barnet behövde jag beskydd.
Pappa sände mig utomlands.
Jag studerade i Prag. Det var bara en ursäkt för att komma bort.
Jag höll mig borta länge.
Jag besökte olika städer.
Olika platser. Och hoppades att det skulle ta slut.
Men så blev det inte.
Så mitt liv började aldrig.
Han kanske ville hjälpa dig.
Tror du?
Jag tror inte det.
Jag vet inte om han bryr sig om mig eller vendettan.
Jag står inte bakom konflikten.
Men det var så han sa.
"Du är för värdefull för att riskeras."
"Allt jag gör är av kärlek."
Och jag säger…
Kärleken ställer till det.
Tänk bara på svek.
För att kunna svika nån
måste man först älska den.
Hur vet du det?
Min historia kanske är raka motsatsen till din.
Min…
…pappa lämnade min mamma.
Innan jag föddes.
Stackars kvinna… Hon hade sån otur.
Hennes pappa lämnade henne också.
Den berömda herr Davut.
Vi fick aldrig veta varför han gjorde det.
Vi vet fortfarande inte.
Mamma saknade sin pappa
hela livet igenom.
Hon kände hans frånvaro hela tiden.
Hon ville bara veta varför.
"Varför lämnade du mig, pappa?" Det var allt.
Hela min barndom…
…såg jag mamma lida.
Hon var min favoritperson.
Men jag lovade mig själv…
…att inte bli som hon.
Jag ska aldrig bli den som blir lämnad och övergiven.
Det slipper du med mig.
Jag ska ingenstans.
Men jag råkar komma från en lång rad svikare.
Vi är såna som stannar.
Så bollen ligger hos mig?
Ja.
Şahsu.
Hör på.
I framtiden…
Om det händer nåt jag inte styr över…
Om det urartar…
Oroa dig inte.
Den dagen lämnar jag dig. Jag lovar.
Strax tillbaka. Okej?
Ursäkta.
Fan.
Är du hungrig?
Säg inte att du kan laga mat också.
Nej, men jag kan rosta bröd.
Visst. Det kan jag ta.
Vad är det?
Jag såg ett sms jag har missat. Det är problem på lagret. Vi måste åka.
Släcker du elden?
Jag ringer dem så länge. Men släck elden.
Jag behöver din hjälp.
Okej. Skicka platsen.
Şahsu!
Maran? Jag är här.
-Är du okej? -Jadå. Vi kan åka nu.
-Har det hänt nåt? -Nej. Men nu åker vi.
-Okej. -Ja.
Sluta!
Du får inte röra Şahsu.
Jag behöver inte henne.
Jag behöver dig.
Vad hände?
Inget.
Jag sa ju att jag inte ska nånstans.
Ja.
Men tänk om jag skulle köra åt andra hållet.
Om vi åkte härifrån. Du och jag.
Skulle du följa med då?
Skämtar du?
Şahsu.
Det finns saker du inte vet om mig.
Du kanske inte gillar det.
Det är mycket du inte vet om mig.
Menar du allvar?
Alltså…
Jag ringer dig sen.
Okej.
Jag ska överväga det.
Att följa med dig.
Här kommer han.
Maran.
-Försiktigt. -Låt mig hjälpa till.
-Hjälp honom. -Håll i honom.
Gå före du.
Försiktigt.
-Diba, förbered vattnet! -Okej.
-Såja. Kom igen. -Vi är här nu.
Cihan.
Allt tillhör inte Maran.
Såja, vännen.
Det går bra.
Jag finns här.
Şahsu…
Vi ska ta hand om Şahsu.
Oroa dig inte.
Şahsu.
För henne till oss, Cihan.
För henne till oss.
Undertexter: Love Waurio